Єдиний унікальний № 371/66/26
Номер провадження № 2/371/822/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" квітня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кириленко М.О.
за участю секретаря судового засідання Петренко В.А.
відповідачки ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миронівка Київської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 29.04.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір №535922-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору ТОВ «Бізнес позика» надав позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах визначених цим Договором. Дата повернення кредиту - 14.10.2025. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000, 00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту. Станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість в розмірі 74 580, 00 грн, з яких: 22 000, 00 грн - прострочені платежі по тілу кредиту; 37 180, 00 грн - прострочені платежі по процентах; 11 000, 00 грн - заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України; 4 400, 00 грн - прострочені платежі за комісією.
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 74 580, 00 грн, а також понесені судові витрати по справі в розмірі 2 662, 40 грн.
Ухвалою суду від 22.01.2026 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. Задоволено клопотання про витребування доказів.
16.02.2026 до суду надійшла витребувана судом інформація. 
Ухвалою суду від 17.02.2026, розгляд справи відкладено для виклику відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалою суду від 06.04.2026 задоволено заяву відповідачки про проведення судового засідання в режимі відеоконференеції. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Суд заслухавши думку відповідачки, яка не заперечувала проти розгляду справи без участі позивача, вважає за можливе розглянути справу без його участі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засідання суду пояснила, що заявлені позовні вимоги визнає частково. Відповідачка визнала те, що 29.04.2025 з ТОВ «Бізнес позика» уклала договір, відповідно до якого отримала кредитні кошти в розмірі 22 000, 00 грн. Заперечує щодо нарахування процентів та комісії.
Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» 29 квітня 2025 року направлено  ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №535922-КС-001 про надання кредиту (а.с. 26зв).
29 квітня 2025 року  ОСОБА_1  прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №535922-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.37зв). 
ТОВ «Бізнес позика» направлено  ОСОБА_1  через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5478 та UA-5132, на номер телефону, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено (а.с. 48).
29 квітня 2025 року, між ТОВ «Бізнес позика» та  ОСОБА_1  було укладено в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця Договір №535922-КС-001 про надання кредиту та підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить умови щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за кредитом, відсотками, а також нарахування штрафу (а.с. 17-26, 13зв.-16).
Таким чином, 29 квітня 2025 року між ТОВ «Бізнес позика» та  ОСОБА_1  було укладено Договір №535922-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з договором позичальник отримала кредит у розмірі 22 000, 00 грн строком на 24 тижні до 14 жовтня 2025 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у розмірі 1% в день (фіксована ставка); комісія за видачу кредиту становить 4 400, 00 грн.
25 червня 2024 року позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000, 00 грн, шляхом перерахування на банківську картку  ОСОБА_1  - НОМЕР_1 , який Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується документом щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 47зв., 48).
Сторони в п. 4 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с. 30зв.).
До вказаного договору додані Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а.с. 49зв.-61,48). З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 06.01.2026 заборгованість за Договором становить 74 580, 00 грн, яка складається з наступного: 22 000, 00 грн - заборгованість за кредитом; 37 180, 00 грн - заборгованість по відсоткам; 4 400, 00 грн. - заборгованість по комісії; 11 000, 00 грн - заборгованість по % за ст. 625 ЦК України (а.с. 11-12).
Заборгованість  ОСОБА_1 за Договором №535922-КС-001 про надання кредиту від 29.04.2025 підтверджується довідкою про стан заборгованості (а.с. 13). 
На виконання ухвали суду від 22.01.2026, АТ «Універсал Банк» підтвердив, що банківська картка  НОМЕР_1 була емітована Банком на ім`я  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також надано інформацію про рух коштів по картці.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідність до вимог ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із ст. ст. 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.
У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Саме цей спеціальний закон у сфері електронної комерції в статтях 11, 12 та 14 визначає, що: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття (акцепт) цієї пропозиції, яка може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідача належним чином ідентифіковано в інформаційно- телекомунікаційній системі Позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 14 ЗУ «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Під час входу в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора, позичальник використала номер телефону НОМЕР_3 , визначений нею як фінансовий.
Саме на вказаний ним під час верифікації номер телефону направлявся код з метою проведення верифікації для оформлення кредиту.
Відповідач була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою.
За встановленими у цій справі обставинами кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес позика» надіслало відповідачці за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору.
Тобто, із зазначеного вбачається, що між позивачем та відповідачкою укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідачка ознайомилася та погодилася з ними.
Що стосується стягнення суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 11 000, 00 грн суд зазначає наступне.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.
Таким чином, оскільки кредитний договір №535922-КС-001 був укладений сторонами 29.04.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 11 000, 00 грн не може бути стягнута із відповідачки, оскільки відповідачка нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нарахована заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає списанню позивачем.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 63 580, 00 грн, з яких: 22 000, 00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 37 180, 00 грн - сума прострочених платежів по процентах; 4 400, 00 грн - сума прострочених платежів за комісією.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (85,25%) в сумі 2 269, 70 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239, заборгованість за Договором №535922-КС-001 про надання кредиту від 29.04.2025 в сумі 63 580, 00 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 269, 70 грн.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         М.О. Кириленко