ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

25 лютого 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2310/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому позивач, після уточнення позовних вимог від 23 грудня 2025 року, просить суд:
- визнати дії ВЧ НОМЕР_1 щодо невірного розрахунку вислуги років у Збройних Силах України; невиплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення за 06 повних календарних років служби; невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як одинокій матері за 2019-2023 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, додаткової винагороди за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України: з розрахунку 100 000 гривень пропорційно дням виконання завдань за 10 календарних днів: за період з 01 по 10 листопада 2025 року протиправними;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333, а саме:
1) абзац третій підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 викласти в такій редакції: «Вислуга років у Збройних Силах України станом на 10 листопада 2025 року складає: календарна - 06 років 06 місяців 08 днів, пільгова - 09 років 08 місяців 06 днів, загальна - 16 років 02 місяці 14 днів.»;
2) абзац восьмий підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 викласти в такій редакції: «Виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення - 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, із розрахунку 06 календарних років служби»;
3) абзац дев`ятий підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 викласти в такій редакції: «Виплатити сержанту ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, додаткову винагороду за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України: з розрахунку 100 000 гривень пропорційно дням виконання завдань за 10 календарних днів: за період з 01 по 10 листопада 2025 року»;

4) абзац одинадцятий підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 викласти в такій редакції: «Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.»;
5) доповнити абзацом наступного змісту: «Виплатити грошову компенсацію за невикористані 50 календарних днів додаткової відпустки за 2019-2023 роки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» та статтею 182-1 Кодексу Законів про працю України»;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 надати позивачу витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) із внесеними змінами.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що вона у період з 23 березня 2022 року по 10 листопада 2025 року проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на різних посадах. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 листопада 2025 року № 124-рс її, санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 , звільнено у запас на підставі підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я - у зв`язку з наявністю інвалідності). Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333 з 10 листопада 2025 року дію контракту припинено та виключено її зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Із формулюваннями, зазначеними в указаному наказі, позивач не погоджується, оскільки у ньому неправильно: вказана вислуга років, зазначена календарна вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення, визначено період для виплати додаткової винагороди за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також суму з розрахунку якої проводиться нарахування та виплата винагороди; ненараховані матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік та грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» та статтею 182-1 Кодексу Законів про працю України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ВЧ НОМЕР_1 у січні 2026 року подала відзив на позовну заяву, вказуючи на безпідставність і необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .
19 січня 2026 року ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій вона наполягає на задоволенні позову.
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року позовна заява залишена без руху.
Ухвалою суду від 22 грудня 2025 продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 15 січня 2026 року року задоволено клопотання ВЧ НОМЕР_1 про продовження строку для подання документів, витребуваних ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року, та надано ВЧ НОМЕР_1 додатковий строк для подання документів.
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом семи днів з дня отримання цієї ухвали надати суду інформацію щодо наявності в особовій справі позивача копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року у справі № 428/8732/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.
26 січня 2026 року до суду надійшло клопотання ВЧ НОМЕР_1 про долучення доказів.
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ВЧ НОМЕР_1 про продовження строку для подання доказів, запит щодо яких направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дослідивши матеріали судової справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.
ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є особою з третьою групою інвалідності, має статус учасника бойових дій та проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 23 березня 2022 року по 10 листопада 2025 року, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28 жовтня 2025 року № 3553/25/594/В (номер рішення № 3553/25/594/В), посвідченням серія НОМЕР_3 від 25 березня 2020 року, виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 , витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 березня 2022 року № 13, витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 березня 2022 року № 13, витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333, свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5 , виданим повторно 22 грудня 2023 року Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 22 березня 2022 року № 47 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , оператора мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначену наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 19 березня 2022 року № 38-РС у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_6 , вважати таким, що 22 березня 2022 року справи та посаду здала та вибула до нового місця служби до АДРЕСА_2 . 22 березня 2022 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України станом на день виключення зі списків особового складу становить: календарна - 02 роки 10 місяців 19 днів, пільгова - 04 роки 02 місяці 24 дні, загальна - 07 років 01 місяць 13 днів.
ОСОБА_1 звернулась з рапортом від 02 листопада 2025 року до ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстровано 02 листопада 2025 року № 36000, та просила звільнити її з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу». На день виключення зі списків військової частини просить виплатити всі належні грошові кошти (грошове забезпечення, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022-2025 роки, компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій з 2022-2025 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2025 роки тощо). До рапорту додано: копія паспорта, копія посвідчення учасника бойових дій та копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28 жовтня 2025 року № 3553/25/594/В (номер рішення № 3553/25/594/В).
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 грудня 2025 року № 355 (остання редакція), яким внесені зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333 щодо виключення зі списків ВЧ НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 , сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 , звільненого наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 листопада 2025 року № 124-рс у запас на підставі підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я - у зв`язку з наявністю інвалідності), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 . З 10 листопада 2025 року припинено дію контракту та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України на 10 листопада 2025 року складає: календарна - 06 років 06 місяців 07 днів, пільгова - 09 років 06 місяців 23 дні, загальна - 16 років 00 місяців 27 днів.
Також в указаному наказі також зазначено наступне.
Виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення, 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із розрахунку 06 календарних років.
Виплатити сержанту ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи операції об`єднаних сил, інших заходах в умовах воєнного стану, які розташовані в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту: з розрахунку 30000,00 грн пропорційно дням виконання завдань за 09 календарних днів: за період з 01 по 09 листопад 2025 року.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 березня 2021 року № 59, не виплачена.
У грошовому атестаті від 20 січня 2026 року № 1848/5/115 зазначено, що ОСОБА_1 виплачено такі види грошового забезпечення: оклад за військовим званням 740,00 грн до 10 листопада 2025 року в сумі 246,67 грн, посадовий оклад за 07 тарифним розрядом 3000,00 грн до 10 листопада 2025 року - 1000,00 грн, надбавка за вислугу років 40 % до 10 листопада 2025 року - 498,67 грн. Обчислена на 10 листопада 2025 року вислуга років становить 16 років 00 місяців 27 днів, у тому числі пільгова вислуга: 09 років 06 місяців 23 дні. Щомісячні додаткові види грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби 65,0 % до 10 листопада 2025 року - 1134,47 грн, премія 505,0 % до 10 листопада 2025 року - 5050,00 грн. Одноразові додаткові види грошового забезпечення: виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби - 71368,20 грн, індексацію грошового забезпечення до 10 листопада 2025 року - 44,41 грн. Інші відмітки: виплачено додаткову винагороду відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з розрахунку 30000,00 грн з 01 листопада 2025 року по 09 листопада 2025 року - 9000,00 грн, компенсація невикористаної відпустки - 153838,12 грн.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № 1184 за січень 2025 року по грудень 2025 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби у листопада 2025 року у розмірі 58702,13 грн, у грудні 2025 року - 12666,07 грн, усього - 71368,20 грн, компенсацію невикористаної відпустки у листопада 2025 року у розмірі 151841, 86 грн, у грудні 2025 року - 1996,07 грн, усього - 153838,12 грн. Протягом 2025 року позивачу виплачувалась додаткова виганорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з розрахунку 30000,00 грн пропорційно дням виконання завдань.
Рапортом від 09 листопада 2025 року, зареєстрованим 09 листопада 2025 року за вх. № 37223, командир медичної роти ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 клопотав перед командиром ВЧ НОМЕР_1 про виплату сержанту ОСОБА_1 , санітарному інструктору лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 , за період виконання бойових (спеціальни) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн у рахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, за період з 01 листопада по 09 листопада 2025 року відповідно до додатку 1 до цього рапорту.
У додатку № 1 до рапорту на додаткову винагороду військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 зазначені підстави: БН ком ВЧ НОМЕР_1 № 04БН/Т від 07 серпня 2025 року; БР ком. ВЧ НОМЕР_1 : № 1848/2/111/3474дск від 31 жовтня 2025 року; № 1848/2/111/3490дск від 01 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3507дск від 02 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3520дск від 03 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3551дск від 05 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3565дск від 06 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3583дск від 07 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3601дск від 08 листопада 2025 року; БН ком ВЧ НОМЕР_1 : № 1292/294дск від 29 травня 2025 року; БР ком. МР № 1563/257 від 01 листопада 2025 року; ПБД ком. МР: № 1563/258дск від 01 листопада 2025 року, 1563/260дск від 02 листопада 2025 року, 1563/262дск від 03 листопада 2025 року, 1563/264 від 04 листопада 2025 року, 1563/266дск від 05 листопада 2025 року, 1563/268дск від 06 листопада 2025 року, 1563/270дск від 07 листопада 2025 року, 1563/272дск від 08 листопада 2025 року, 1563/274дск від 09 листопада 2025 року.
На підставі рапорту командира медичної роти ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 від 09 листопада 2025 року, а також додатку 1 до вказаного рапорту, ОСОБА_1 відповідно до підсумкових бойових донесень командира медичної роти №№ 1563/258дск від 01 листопада 2025 року, 1563/260дск від 02 листопада 2025 року, 1563/262дск від 03 листопада 2025 року, 1563/264 від 04 листопада 2025 року, 1563/266дск від 05 листопада 2025 року, 1563/268дск від 06 листопада 2025 року, 1563/270дск від 07 листопада 2025 року, 1563/272дск від 08 листопада 2025 року, 1563/274дск від 09 листопада 2025 року здійснювала бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запропоновано виплатити додаткову винагороду 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 01 листопада по 09 листопада 2025 року.
Рапортом від 18 січня 2026 року, зареєстрованим 18 січня 2026 року за вх. № 2779, командир медичної роти ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 надав пояснення командиру ВЧ НОМЕР_1 , в якому зазначив, що сержант ОСОБА_1 , сантарний інструктор лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 , в період з 01 лиистопада 2025 року по 09 листопада 2025 року перебувала в н. п. Ізюм, Ізюмського району, Харківської області, що не входить до перелику територій на яких ведуться бойові дії згідно з наказами Міністерства розвитку громад та територій України від 11 вересня 2025 року № 1374 і від 17 листопада 2025 року № 1609, де виконувала задачі медичної служби з обліку та оформлення медичної документації та до виконання бойових (спеціальних) завдань які дають право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, з надання медичної допомоги не залучалась.
Згідно опрацьованих підсумкових бойових донесень командира медичної роти ВЧ НОМЕР_1 за період з 01 листопада 2025 року по 09 листопада 2025 року сержант ОСОБА_1 не перебувала у районах ведення воєнних (бойових) дій, де нараховується додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення) відповідно до пункту 2 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». На підставі абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 було подано рапорт від 09 листопала 2025 року щодо виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 у розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань.
Також надані витягі з підсумкових бойових донесень за період 01 листопада 2025 року по 09 листопада 2025 року (№№ 1563/258дск від 01 листопада 2025 року, 1563/260дск від 02 листопада 2025 року, 1563/262дск від 03 листопада 2025 року,1563/264 від 04 листопада 2025 року, 1563/266дск від 05 листопада 2025 року, 1563/268дск від 06 листопада 2025 року, 1563/270дск від 07 листопада 2025 року, 1563/272дск від 08 листопада 2025 року, 1563/274дск від 09 листопада 2025 року), в яких серед військовослужбовців, які залучались до здійснення (виконання) бойових (спеціальних) завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та мають право на отримання додаткової винагороди 100000,00 грн пропорційно дням виконання таких завдань, сержант ОСОБА_1 не значиться.
Згідно зі свідоцтвом про народження (повторно) серії НОМЕР_7 від 22 грудня 2023 року, виданого Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 є матір`ю, батьком - ОСОБА_4 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року у справі № 428/8732/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 21 листопада 2019 року, шлюб, укладений 30 липня 2005 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.
У листі від 20 січня 2026 року № 544 ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив позивача, що у особовій справі ОСОБА_1 містяться: завірена копія свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_8 ; завірена копія рішення суду про розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) передбачено, що до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частина шоста статті 2 Закону № 2232-XII встановлює види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 17-1 Закону № 2262-XII передбачено, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Згідно зі статтею 17-2 Закону № 2262-XII обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (далі - Порядок № 393), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:
- військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;
- служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу, Державному бюро розслідувань на посадах рядового і начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду;
- служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);
- час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;
- час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі;
- час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
- час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу;
- військова служба (служба) у період до 01 січня 1992 року у Збройних Силах, інших військових формуваннях, органах державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР зараховується до вислуги років (у тому числі на пільгових умовах) особам, які проживають в Україні, в порядку, встановленому законодавством колишнього Союзу РСР, що діяло до 01 січня 1992 року, за послужним списком особової справи особи, яка проходила військову службу (службу);
- час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони;
- час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції, органах та підрозділах цивільного захисту, підрозділах державної та професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, Національному антикорупційному бюро, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби, начальницьким складом Національного антикорупційного бюро за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджених відповідно центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту та Національним антикорупційним бюро;
- час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади;
- служба в Національній поліції;
- служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
- служба в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу;
- час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і в закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі;
- час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
До вислуги років зараховується військова служба (служба) у період з 01 січня 1992 року у Збройних Силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства держав, які входили до складу колишнього Союзу РСР, якщо зарахування таких періодів до вислуги років передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у такому випадку обчислюється згідно із законодавством відповідної держави, на території якої військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проходили військову службу (службу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
До вислуги років не зараховуються періоди військової служби (служби) з 19 лютого 2014 року у Збройних Силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, перебування на посадах державної служби, на посадах в органах місцевого самоврядування у відповідних органах (формуваннях) Російської Федерації, періоди добровільної роботи на посадах, пов`язаних із виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, утворених на тимчасово окупованій території України, зокрема в окупаційній адміністрації держави-агресора, у незаконних судових або правоохоронних органах, а також періоди добровільної участі у незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, утворених на тимчасово окупованій території України, та/або у збройних формуваннях держави-агресора.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:
1) особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану;
2) особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби - один місяць служби за 40 днів;
особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця;
особам, які проходять службу в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування засуджених, хворих на інфекційні та психічні захворювання, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції.
Порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку № 393 визначається Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі - Положення № 530).
Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Положення № 530 особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:
1) військова служба;
2) служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
3) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому разі обчислюється в порядку, установленому законодавством СРСР, якщо цим Положенням не передбачено більш пільгових умов зарахування часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (перелік внутрішніх військ СРСР наведений у додатку 1 до цього Положення);
4) служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);
5) час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу в навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України, з 01 січня 1961 року до 11 жовтня 1991 року - у системі Добровільного товариства сприяння армії, авіації та флоту СРСР;
6) час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України;
7) час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України;
8) час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованими та згодом реабілітованими;
9) час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Другої світової війни та які після звільнення з цих місць були відразу призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства;
10) час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства;
11) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу;
12) військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав (далі - СНД) та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах СНД.
Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав-учасниць СНД, на території яких військовослужбовці проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
13) час роботи у державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони;

14) час перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, у підрозділах професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки;
15) час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або в складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
16) служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення № 530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу) - один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що участь у бойових діях у воєнний час, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, час проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 22 березня 2022 року № 47 вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на день виключення зі списків особового складу становить: календарна - 02 роки 10 місяців 19 днів, пільгова - 04 роки 02 місяці 24 дні, загальна - 07 років 01 місяць 13 днів.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333 (зі зміна) вислуга років позивача у Збройних Силах України на 10 листопада 2025 року складає: календарна - 06 років 06 місяців 07 днів, пільгова - 09 років 06 місяців 23 дні, загальна - 16 років 00 місяців 27 днів.
Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 26 листопада 2025 року № 18-48/7/2276/УБД про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 дійсно в період з 31 березня 2022 року по 07 липня 2022 року, з 14 серпня 2022 року по 13 листопада 2022 року, з 09 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, з 22 травня 2023 року по 15 липня 2023 року, з 27 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року, з 16 серпня 2023 року по 26 жовтня 2023 року, з 07 грудня 2023 року по 11 грудня 2023 року, з 07 квітня 2024 року по 21 квітня 2024 року, з 22 квітня 2024 року по 08 листопада 2024 року, з 15 листопада 2024 року по 24 листопада 2024 року, з 25 листопада 2024 року по 11 березня 2024 року, з 28 березня 2025 року по 17 травня 2025 року, з 17 травня 2025 року по 21 травня 2025 року, з 22 травня 2025 року по 11 серпня 2025 року, з 12 серпня 2025 року по 15 серпня 2025 року, з 25 вересня 2025 року по 27 жовтня 2025 року, з 30 жовтня 2025 року по 10 листопада 2025 року брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації про України, перебуваючи в Сєвєродонецькій міський територіальній громаді, Лисичанській міській територіальній громаді Луганської області; Мирноградській міській територіальній громаді, Покровській міській територіальній громаді, Лиманській міській територіальній громаді Донецької області, що складає 2 роки 08 місяців 22 дні.
Судом установлено, що календарна вислуга років за період проходження військової служби позивача у Збройних Силах України за період з 03 травня 2019 року по 22 березня 2022 року складає 02 роки 10 місяців 19 днів, за період з 23 березня 2022 року по 10 листопада 2025 року - 06 років 06 місяців 08 днів.
Пільгова вислуга років за період проходження військової служби позивача у Збройних Силах України за період з 03 травня 2019 року по 22 березня 2022 року складає 04 роки 02 місяці 24 дні, за період з 23 березня 2022 року по 10 листопада 2025 року - 05 років 05 місяців 14 днів.
Отже вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на 10 листопада 2025 року складає: календарна - 06 років 06 місяців 08 днів, пільгова - 09 років 08 місяців 08 днів, загальна - 16 років 02 місяці 16 днів, тому позовні вимги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо невиплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення - 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, із розрахунку 06 календарних років служби, суд зазначає наступне.
Статтею 15 Закону № 2011-XII врегульовані питання щодо пенсійного забезпечення і допомоги.
Так, відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров`я.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Абзацом першим пункту 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення № 1153/2008).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 7 розділу І Порядку № 260 визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу І Порядку № 260 серед іншого закріплено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Згідно з пунктом 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.
З системного аналізу вищевикладеного слідує, що грошове забезпечення позивача, у тому числі й одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, грошова компенсація за речове майно, матеріальна допомога, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби), мало бути виплачено позивачу у день виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Розділом XXXII Порядку № 260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Так, пунктом 2 розділу XXXII Порядку № 260 визначено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 розділу XXXII Порядку № 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що вказані норми права встановлюють певні умови, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно з пунктом 8 розділу XXXII Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 Порядку № 393.
Пунктом 10 Порядку № 393 установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Верховний Суд у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 і від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17 дійшов висновку, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Таким чином, в частині другій статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Судом установлено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 грудня 2025 року № 355 внесені зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333 щодо виключення зі списків ВЧ НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 та зазначено: «Виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення, 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із розрахунку 06 календарних років.».
Оскільки в оскаржуваний наказ внесені зміни щодо виплатити позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із розрахунку 06 календарних років, то в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити через відсутність об`єкту порушеного права.
Щодо невиплати додаткової винагороди відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
Пунктом 1-1 вказаної постанови установлено, що на період воєнного стану:
- військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до пункту 17 Розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою від 25 березня 2022 року № 248/1298.
Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Згідно з абз. 3 пункту 3 рішення (телеграми) Міністра оборони України № 248/1298 від 25 березня 2022 року документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
1. бойовий наказ (бойове розпорядження);
2. журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
3. рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктом 3 передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець
У подальшому, 23 червня 2022 року Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, прийнято рішення № 912/з/29 (далі по тексту - Рішення № 912/з/29).
Так, згідно з пунктом 1 Рішення № 912/з/29 під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.
За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною четвертою статті 9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, спірним питанням у цій справі є правомірність не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у розмірі до 100000,00 грн, починаючи з 01 листопада 2025 року по 10 листопада 2025 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Судом, окрім іншого, враховуючи правовий висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23, вжито заходів щодо офіційного з`ясування обставин цієї справи.
Позивачем надана довідка ВЧ НОМЕР_1 від 26 листопада 2025 року № 18-48/7/2276/УБД про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 дійсно в період з 31 березня 2022 року по 07 липня 2022 року, з 14 серпня 2022 року по 13 листопада 2022 року, з 09 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, 22 травня 2023 року по 15 липня 2023 року, 27 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року, 16 серпня 2023 року по 26 жовтня 2023 року, 07 грудня 2023 року по 11 грудня 2023 року, 07 квітня 2024 року по 21 квітня 2024 року,22 квітня 2024 року по 08 листопада 2024 року, 15 листопада 2024 року по 24 листопада 2024 року, 25 листопада 2024 року по 11 березня 2024 року, 28 березня 2025 року по 17 травня 2025 року, 17 травня 2025 року по 21 травня 2025 року, 22 травня 2025 року по 11 серпня 2025 року, 12 серпня 2025 року по 15 серпня 2025 року, 25 вересня 2025 року по 27 жовтня 2025 року, 30 жовтня 2025 року по 10 листопада 2025 року брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації про України, перебуваючи в Сєвєродонецькій міський територіальній громаді, Лисичанській міській територіальній громаді Луганської області; Мирноградській міській територіальній громаді, Покровській міській територіальній громаді, Лиманській міській територіальній громаді Донецької області.
Так, ухвалами суду від 29 грудня 2025 року і від 15 січня 2026 року у відповідача витребувані документи.

Рапортом від 09 листопада 2025 року, зареєстрованим 09 листопада 2025 року за вх. № 37223, командир медичної роти ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 клопотав перед командиром ВЧ НОМЕР_1 про виплату сержанту ОСОБА_1 , санітарному інструктору лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 , за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн у рахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, за період з 01 листопада по 09 листопада 2025 року відповідно до додатку 1 до цього рапорту.
У додатку № 1 до рапорту на додаткову винагороду військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 зазначені підстави: БН ком ВЧ НОМЕР_1 № 04БН/Т від 07 серпня 2025 року; БР ком. ВЧ НОМЕР_1 : № 1848/2/111/3474дск від 31 жовтня 2025 року; № 1848/2/111/3490дск від 01 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3507дск від 02 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3520дск від 03 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3551дск від 05 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3565дск від 06 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3583дск від 07 листопада 2025 року; № 1848/2/111/3601дск від 08 листопада 2025 року; БН ком ВЧ НОМЕР_1 : № 1292/294дск від 29 травня 2025 року; БР ком. МР № 1563/257 від 01 листопада 2025 року; ПБД ком. МР: № 1563/258дск від 01 листопада 2025 року, 1563/260дск від 02 листопада 2025 року, 1563/262дск від 03 листопада 2025 року, 1563/264 від 04 листопада 2025 року, 1563/266дск від 05 листопада 2025 року, 1563/268дск від 06 листопада 2025 року, 1563/270дск від 07 листопада 2025 року, 1563/272дск від 08 листопада 2025 року, 1563/274дск від 09 листопада 2025 року.
На підставі рапорту командира медичної роти ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 від 09 листопада 2025 року, а також додатку 1 до вказаного рапорту, ОСОБА_1 відповідно до підсумкових бойових донесень командира медичної роти №№ 1563/258дск від 01 листопада 2025 року, 1563/260дск від 02 листопада 2025 року, 1563/262дск від 03 листопада 2025 року, 1563/264 від 04 листопада 2025 року, 1563/266дск від 05 листопада 2025 року, 1563/268дск від 06 листопада 2025 року, 1563/270дск від 07 листопада 2025 року, 1563/272дск від 08 листопада 2025 року, 1563/274дск від 09 листопада 2025 року здійснювала бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запропоновано виплатити додаткову винагороду 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 01 листопада по 09 листопада 2025 року. 
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 грудня 2025 року № 355, яким внесені зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333 щодо виключення зі списків ВЧ НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 , визначено: «Виплатити сержанту ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи операції об`єднаних сил, інших заходах в умовах воєнного стану, які розташовані в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту: з розрахунку 30000 гривень пропорційно дням виконання завдань за 09 календарних днів: за період з 01 по 09 листопад 2025 року.».
Рапортом від 18 січня 2026 року, зареєстрованим 18 січня 2026 року за вх. № 2779, командир медичної роти ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 надав пояснення командиру ВЧ НОМЕР_1 , в якому зазначив, що сержант ОСОБА_1 , санітарний інструктор лікувального відділення медичної роти ВЧ НОМЕР_1 , в період з 01 листопада 2025 року по 09 листопада 2025 року перебувала в н. п. Ізюм, Ізюмського району, Харківської області, що не входить до переліку територій, на яких ведуться бойові дії згідно з наказами Міністерства розвитку громад та територій України № 1374 від 11 вересня 2025 року та № 1609 від 17 листопада 2025 року, де виконувала задачі медичної служби з обліку та оформлення медичної документації та до виконання бойових (спеціальних) завдань, які дають право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, з надання медичної допомоги не залучалась.
Згідно з опрацьованими підсумковими бойовими донесеннями командира медичної роти ВЧ НОМЕР_1 за період з 01 листопада 2025 року по 09 листопада 2025 року сержант ОСОБА_1 не перебувала у районах ведення воєнних (бойових) дій, де нараховується додаткова винагорода в розмірі 100 000 медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення) відповідно до пункту 2 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». На підставі абзацу 4 пункту 1 Постанови № 168 було подано рапорт від 09 листопада 2025 року щодо виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 у розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань.
Також надані витяги з підсумкових бойових донесень за період 01 листопада 2025 року по 09 листопада 2025 року (№№ 1563/258дск від 01 листопада 2025 року, 1563/260дск від 02 листопада 2025 року, 1563/262дск від 03 листопада 2025 року,1563/264 від 04 листопада 2025 року, 1563/266дск від 05 листопада 2025 року, 1563/268дск від 06 листопада 2025 року, 1563/270дск від 07 листопада 2025 року, 1563/272дск від 08 листопада 2025 року, 1563/274дск від 09 листопада 2025 року), в яких серед військовослужбовців, які залучались до здійснення (виконання) бойових (спеціальних) завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та мають право на отримання додаткової винагороди 100000,00 грн пропорційно дням виконання таких завдань, сержант ОСОБА_1 не значиться.
Дослідження картки особового рахунку військовослужбовця № 1184 за січень 2025 року по грудень 2025 року ОСОБА_1 , установлено, що протягом 2025 року позивачу виплачувалась додаткова винаг28 березня 2025 року по 17 травня 2025 року, 17 травня 2025 року по 21 травня 2025 року, 22 травня 2025 року по 11 серпня 2025 року, 12 серпня 2025 року по 15 серпня 2025 року, 25 вересня 2025 року по 27 жовтня 2025 року, 30 жовтня 2025 року по 10 листопада 2025 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з розрахунку 30000 гривень пропорційно дням виконання завдань, додаткова винагорода з розрахунку 100000 гривень пропорційно дням виконання завдань не виплачувалась, хоча у довідці ВЧ НОМЕР_1 від 26 листопада 2025 року № 18-48/7/2276/УБД про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України крім періоду з 30 жовтня 2025 року по 10 листопада 2025 року зазначені періоди: з 28 березня 2025 року по 17 травня 2025 року, 17 травня 2025 року по 21 травня 2025 року, 22 травня 2025 року по 11 серпня 2025 року, 12 серпня 2025 року по 15 серпня 2025 року, 25 вересня 2025 року по 27 жовтня 2025 року.
Тобто судом встановлено відсутність права позивача на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за листопад 2025 року, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог треба відмовити.
Щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 розділу ХХІV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (абзаци перший, третій пункту 7 розділу ХХІV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Порядку № 260).
Відповідно до пункту 9 розділу XXIV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу, виплачується за заявою (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника).
Відповідно до підпункту 6.1 пункту 6 окремого дорученням Міністра оборони України від 09 січня 2025 року № 156/уд матеріальну допомогу для вирішення соціальнопобутових питань виплачувати військовослужбовцям один раз у 2025 році в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: у разі наявності військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28 жовтня 2025 року № 3553/25/594/В (номер рішення № 3553/25/594/В) ОСОБА_1 з 20 жовтня 2025 року є особою з третьою групою інвалідності, повторне оцінювання - 01 листопада 2026 року. Причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоровя, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди. Захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини.
Судом установлено, що позивач зверталась з рапортом від 02 листопада 2025 року до відповідача про звільнення з військової служби, в якому було зазначено, що вона є особою з інвалідністю ІІІ групи і на день виключення зі списків військової частини просила виплатити всі належні грошові кошти, зокрема, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік. До рапорту додана копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28 жовтня 2025 року № 3553/25/594/В ОСОБА_1 .
Відповідачем матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік позивачу не виплачена, про що зазначено в оскаржуваному наказі.
Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Щодо невиплати грошової компенсації за невикористані 50 календарних днів додаткової відпустки за 2019-2023 роки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» та статтею 182-1 Кодексу Законів про працю України, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 182-1 Кодексу Законів про працю України одному з батьків, який має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 цього Кодексу).

За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.
Зазначена у частині першій цієї статті відпустка надається понад щорічні відпустки, передбачені статтями 75 і 76 цього Кодексу, а також понад щорічні відпустки, встановлені іншими законами та нормативно-правовими актами, і переноситься на інший період або продовжується у порядку, визначеному статтею 80 цього Кодексу.
Статтею 4 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно зі статтею 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 504/96-ВР жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.
Вказана норма діє з 01 січня 2010 року, тобто з часу набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей» від 19 травня 2009 року № 1343-V та до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі одиноким матерям.
У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.
Відповідно до частини восьмої статті 10.1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Таким чином, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус військовослужбовця, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, відповідно до частини чотирнадцятої статті 10.1 Закону № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, одиноким матерям.
Вказане свідчить, що право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби, не може бути обмеженим.
Судом установлено, що позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини є ОСОБА_4 , з яким вона перебувала у шлюбі з 30 липня 2005 року.
Визначення «одинокої матері» наведено у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 і пунктом 5 частини 12 статті 10 Закону України «Про відпустки».
Пунктом 9 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що одинокою матір`ю треба вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.
У пункті 5 частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про відпустки» зазначено, що щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері); опікунам, піклувальникам або іншим самотнім особам, які фактично виховують одного або більше дітей віком до 15 років за відсутності батьків.
При цьому, треба зазначити, що пункт 5 частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про відпустки» визначає одиноку матір як таку, яка виховує дитину без батька, факт утримання для надання відпустки значення немає.
Відтак, право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена).
Законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити жінці, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки. Тому одним із документів для підтвердження того, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути: рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав, рішення органів опіки та піклування або суду щодо участі батька у вихованні дитини, ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів, тощо.
Отже, розлучена жінка, яка виховує дитину сама (без батька), для отримання додаткової соціальної відпустки має надати копію свідоцтва про народження дитини, копію свідоцтва про розірвання шлюбу та документ, який підтверджував би те, що батько не бере участі у вихованні дитини.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року у справі № 428/8732/19, яке набрало законної сили 21 листопада 2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 . У цьому рішенні суд встановив, що сторони припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, проживають окрем, дочка після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджено, що позивач у спірний період, а саме: 2019-2023 роки самостійно виховувала дитину, тобто без участі батька, а отже мала право на додаткову оплачувану відпустку, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки».
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої частиною першою статті 19 Закону України «Про відпустки» за 2019-2023 роки як одинокій матері.
Суд звертає увагу, що в особовій справі ОСОБА_1 наявні завірені ІНФОРМАЦІЯ_8 копія свідоцтва про народження та копія рішення суду про розірвання шлюбу.
Отже, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 50 календарних днів додаткової відпустки за 2019-2023 роки, передбаченої частиною першою статті 19 Закону України «Про відпустки» і статтею 182-1 Кодексу Законів про працю України .
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо неправильного обрахунку вислуги років позивача у Збройних Силах України, невиплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення за 06 повних календарних років служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як одинокій матері за 2019-2023 роки; 
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333, з урахуванням останньої редакції від 01 грудня 2025 року № 355, відносно позивача, а саме:
- абзац третій підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 наказу викласти в такій редакції: «Вислуга років у Збройних Силах України станом на 10 листопада 2025 року складає: календарна - 06 років 06 місяців 08 днів, пільгова - 09 років 08 місяців 08 днів, загальна - 16 років 02 місяці 16 днів»;
- абзац одинадцятий підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 наказу викласти в такій редакції: «Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.»;
- доповнити абзацом наступного змісту: «Виплатити грошову компенсацію за невикористані 50 календарних днів додаткової відпустки за 2019-2023 роки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» та статтею 182-1 Кодексу Законів про працю України».
У задоволенні інших позовних вимог належить відмовити внаслідок необґрунтованості та з мотивів, наведених судом вище.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) із внесеними змінами, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною першою статті 372 КАС України визначено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
При цьому у належним виконанням цього судового рішення є внесення змін до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333 відносно позивача.
З аналізу положень статей 2, 5 КАС України слідує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
З огляду на вказане суд відмовляє у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) із внесеними змінами, та вважає їх передчасними.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За встановлених у цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є частково необґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати дії протиправними Військової частини НОМЕР_1 щодо неправильного обрахунку вислуги років ОСОБА_1 у Збройних Силах України, невиплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення за 06 повних календарних років служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як одинокій матері за 2019-2023 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 листопада 2025 року № 333, з урахуванням останньої редакції від 01 грудня 2025 року № 355, відносно ОСОБА_1 , а саме: 
- абзац третій підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 наказу викласти в такій редакції: «Вислуга років у Збройних Силах України станом на 10 листопада 2025 року складає: календарна - 06 років 06 місяців 08 днів, пільгова - 09 років 08 місяців 08 днів, загальна - 16 років 02 місяці 16 днів»;
- абзац одинадцятий підпункту 1.1.4 підпункту 1.1 пункту 1 наказу викласти в такій редакції: «Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.»;
- доповнити абзацом наступного змісту: «Виплатити грошову компенсацію за невикористані 50 календарних днів додаткової відпустки за 2019-2023 роки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» та статтею 182-1 Кодексу Законів про працю України».
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	С.В. Кисіль