Справа № 367/5013/25
Провадження №2/367/180/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
13 квітня 2026 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області
у складі: головуючого – судді Одарюка М.П.
за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені в цивільну справу № 367/5013/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності,

У С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції сторін.
В травні 2025 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:
Припинити право спільної часткової власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на житловий будинок загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м зазначений за планом літерою «А», має при собі наступні будівлі та споруди, зазначені за планом літерами/номерам: сарай «К», сарай «Л», вбиральня «М», огорожа «№ 1.2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яка складається з частини житлового будинку «А»: 1-3 (кухня площею 10 м.кв.), 1-4 (житлова кімната площею 22,90 м.кв. ), 1-5 (тамбур площею 8,50 м.кв.), господарські будівлі та споруди: К-сарай, М-вбиральня, № 1,2 - 91/100 частина огорожі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту 2 поділу житлового будинку Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Визнати за ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яка складається з частини житлового будинку «А»: 1-1 (кухня площею 10, 7 м.кв.)„ ванна № 1-2 (площею 4,6 кв.м.), коридор №1-2 (площею 5,2 кв.м), житлова кімната № 1-8 (площею 19,1 кв.м), господарські будівлі та споруди: погреб А1/1,Л-сарай, № 1,2 - 91/100 частина огорожі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту 2 поділу житлового будинку Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року:
Припинити право спільної часткової власність ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на земельну ділянку площею 0, 0865 га, кадастровий номер 3210945300:01:113:0110, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 432,5 кв. м. ( 0,04325 га), що на схемі позначено № 1( зображена штрихуванням зеленого кольору), яка проходить по точках: 1-2-3-4-5-6-8-9-10-11-15-27-16-17-21-22-23-24-1 зі сторонами: 10,34 м-11,02 м-лінія походить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-2,46м- 1,0м-3,06м-1,0м-5,68м-0,13м-3,54м-1,0м-2,04м-1,0м-7,85м-20,85м-5,99м012,99м-48,88м, в тому числі ділянку площею 3,9 кв.м (0,00039га), що на схемі позначена під № 1 -1 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точкам 15-16-17-18-19-20-15 зі сторонами: 3,03м-1,0м-1,0м-1,0м-2,94м-1,0м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту З поділу земельної ділянки Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно- технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Визнати за ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 432,5 кв.м (0,04325 га), що на схемі позначене № 2 (зображено штрихуванням блакитного кольору), яка проходить по точках; 2-25-26-22-21-17-16-27-15-11-10-9-8-6-5-4-3-2 зі сторонами: 4,61м-62,56м-7,25м-20,85м-7,78м- 1,07м-2,04м-1,0м-3,54м-0,13м-5,68м- 1,0м-3,06м-1,0м-2,46м-лінії проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-11,02м, в тому числі ділянку площею 2,5 кв.м (0,5 кв.м (0,00025 га), що на схемі позначена під «2-1 (зображена жовтим кольором) яка проходить о точках 4-5-6-7-4 зі сторонами 2,46м-1,0м-2,45м-1,0м, а також ділянку площею 11,4 кв.м (0,00114 га) що на схемі позначено під № 2-2(зображена жовтим кольором), яка проходить о точках 8-9-10-11-15-27-12-13-14-8 зі сторонами: 1,0м-5,68м-0,13м-3,54м-1,0м-3,51м- 1,13м-7,68м-1,0м, що розташоване за адресою; АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту З поділу земельної ділянки Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на суму 63 469 грн. 79 коп.: 3 469 грн. 79 коп. - сплаченого судового збору; 40 000 грн. 00 коп. - за проведення експертизи; 20 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу
В обґрунтування позову вказує, що вона є рідною сестрою відповідача. Після смерті їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 вона отримала у спадок частину спадкового майна, яке складається з: земельної ділянки площею 0,0865 га, у тому числі за земельними угіддями гектарів: малоповерхова забудова 0,0108 га, малоповерхова забудова 0,0757 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер: 3210945300:01:113:0110, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку, загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м., зазначений за планом літерою «А», має при собі наступні будівлі та споруди, зазначені за планом літерами/номерам: сарай «К», сарай «Л», вбиральня «М», огорожа «№ 1,2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На іншу 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку видано свідоцтво на ім`я відповідача. Так як, між нею та відповідачем не було досягнуто згоди про можливість добровільного виділу в натурі власникам їх часток у житловому будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, вона звернулась до судового експерта з заявою про проведення будівельно – технічної, оціночно – будівельної та земельно – технічної експертизи, з метою виділення в натурі частки майна. Відповідач був повідомлений про залучення до вирішення спірного питання судового експерта, а також про дату та час проведення і огляду домоволодіння експертом. Відповідно до запропонованих експертом варіантів, вона обрала варіант № 2 поділу частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка складається з частини житлового будинку: 1-3 ( кухня площею 10 кв.м.); 1-4 (житлова кімната, площею 22,90 кв.м.); 1-5 ( тамбур, площею 8,50 кв.м.); господарські будівлі та споруди: К-сарай, М-вбиральня, №1,2,91/100 частина огорожі та варіант № 3 поділу частини земельної ділянки з кадастровим номером 3210945300:01:113:0110, площею 0,0865 га (до варіанту № 2 поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами). 
З врахуванням того, що між нею та відповідачем періодично виникають спори з приводу спільного володіння майном, висновку експерта, за яким поділ житлового будинку є технічно можливим в межах приміщень, якими фактично користуються сторони, таке виділення не порушує права відповідача, вона реалізовуючи своє право змушена звернутися до суду з відповідним позовом. 
Представник позивача в судове засідання не прибула, через систему «Електронний суд» надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без сторони позивача.
Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому, частиною четвертою статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
З урахуванням положень статті 223 ЦПК України суд вважає, що повторна неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 05 вересня 2024 року посвідченого державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори, Ступаченко М.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-443 спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на частку та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0865 га, у тому числі за земельними угіддями гектарів: малоповерхова забудова 0,0108 га, малоповерхова забудова 0,10757 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер: 3210945300:01:113:0110, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.16-18).
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 05 вересня 2024 року посвідченого державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-442 спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на частку та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м., зазначений за планом літерою «А», має при собі наступні будівлі та споруди, зазначені за планом літерами/номерами: сарай «К», сарай «Л», вбиральня « М», огорожа «№ 1,2» що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.19-21).
Із висновку експертів за результати проведення комісійної будівельно – технічної, оціночно – будівельної та земельно – технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року вбачається три варіанту поділу спірного житлового будинку, які розроблені з відхиленням від часток співвласників по площі в житловому будинку та по вартості будівель та споруд, та земельної ділянки (а.с.26-70).
Позивачка в позовній заяві вказує, що вона обрала другий варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями , згідно якого частка ОСОБА_1 складається із: житловий будинок: 1-3 житлова; 1-4 – житлова; 1-5 житлова; господарські будівлі та споруди: К-сарай, М-вбиральня, № 1,2 (91/100) частин огорожі та становить 46/100 часток або 23/50; частка ОСОБА_2 складається із: житловий будинок: 1-1 кухня; 1-2- ванна; 1-7 коридор; господарські будівлі та споруди А1/ - погреб; Л – сарай; № 1,2(9/100) частини огорожа та становить 54/100 або 27/50 частки.
А для поділу земельної ділянки позивачка обрала третій варіант поділу до відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд право власності на земельну ділянку площею 432,5 кв. м. (0,04325 га), що на схемі позначено № 1 (зображена штрихуванням зеленого кольору), яка проходить по точках: 1-2-3-4-5-6-8-9-10-11-15-27-16-17-21-22-23-24-1 зі сторонами: 10,34 м-11,02 м-лінія походить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-2,46м- 1,0м-3,06м-1,0м-5,68м-0,13м-3,54м-1,0м-2,04м-1,0м-7,85м-20,85м-5,99м012,99м-48,88м, в тому числі ділянку площею 3,9 кв.м (0,00039га), що на схемі позначена під № 1 -1 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точкам 15-16-17-18-19-20-15 зі сторонами: 3,03м-1,0м-1,0м-1,0м-2,94м-1,0м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту З поділу земельної ділянки Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно- технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч.ч.2,3 ст.110 ЗК України, перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ст. 79 ЗК України, Земельна ділянка -це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Суб`єктами права власності на землю згідно ст. 80 ЗК України є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до положення ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
За змістом ч.ч. 1, 3, 4 ст. 86 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Відтак, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є усталений порядок користування майном, розмір часток співвласників, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 2114/2-3819/11 наголошено на необхідності забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник та існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.
У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року по cправі № 357/3145/20 вказала наступне.
6.19.1. У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.
6.19.2. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
6.19.3. Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
Щодо вимог про поділ нерухомого майна.
Судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельна ділянка, кадастровий номер 3210945300:01:113:0110, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною частковою власністю сторін, кожному належить по частині.
Отже, згідно з статтею 367 ЦК України може бути поділено в натурі між співвласниками.
Оскільки відповідач не надав заперечень щодо обраного позивачем варіанту поділу спільної часткової власності суд вважає, що обраний позивачем варіант поділу майна відповідає інтересам сторін.
Так як здійснюється поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, то право спільної часткової власності припиняється.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки.
Судові витрати.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи (стаття 102 ЦПК України).
Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VIвидами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат :
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Попередня заява про відшкодування витратна правничу допомогу зроблена представником позивача за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, до яких відповідно до процесуального законодавства відносяться і витрати на оплату правничої допомоги та посилався на їх попередній орієнтовний розмір - 20000 грн ( а.с.72).
До матеріалів справи представником позивача надано надана на підтвердження надання правової допомоги надано копія ордеру серії АІ № 1849905 від 18 березня 2025 року ( а.с.11), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 8858/10 ( а.с.12), детальний опис робіт ( а.с.72) та платіжна інструкція № Р24А4078516333D0981 від 20.03.2025 року на оплату послуг з правничої допомоги на суму 20 050,00 грн ( а.с.74).
За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20.
Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
З огляду на викладене вище, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами (представником позивача не надано суду доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а саме: договору про надання правничої допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт), суд дійшов висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертизи
Згідно з частинами шостою-восьмою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 КАС України).
Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.
Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою ОСОБА_1 до звернення до суду з позовом, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на підготовку експертного висновку.
На користь такого висновку також свідчать норми частини восьмої статті 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.
Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем сплачений судовий збір у сумі 3 469,79 грн., який, зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності задовольнити частково.
Припинити право спільної часткової власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на житловий будинок загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м зазначений за планом літерою «А», має при собі наступні будівлі та споруди, зазначені за планом літерами/номерам: сарай «К», сарай «Л», вбиральня «М», огорожа «№ 1.2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яка складається з частини житлового будинку «А»: 1-3 (кухня площею 10 кв.м), 1-4 (житлова кімната площею 22,90 кв.м), 1-5 (тамбур площею 8,50 кв.м), господарські будівлі та споруди: К-сарай, М-вбиральня, № 1,2 - 91/100 частина огорожі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту 2 поділу житлового будинку Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Визнати за ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яка складається з частини житлового будинку «А»: 1-1 (кухня площею 10,7 кв.м)„ ванна № 1-2 (площею 4,6 кв.м.), коридор №1-2 (площею 5,2 кв.м), житлова кімната № 1-8 (площею 19,1 кв.м), господарські будівлі та споруди: погреб А1/1, Л-сарай, № 1,2 - 91/100 частина огорожі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту 2 поділу житлового будинку Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року:
Припинити право спільної часткової власність ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на земельну ділянку площею 0, 0865 га, кадастровий номер 3210945300:01:113:0110, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 432,5 кв. м. ( 0,04325 га), що на схемі позначено № 1( зображена штрихуванням зеленого кольору), яка проходить по точках: 1-2-3-4-5-6-8-9-10-11-15-27-16-17-21-22-23-24-1 зі сторонами: 10,34 м-11,02 м-лінія походить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-2,46м- 1,0м-3,06м-1,0м-5,68м-0,13м-3,54м-1,0м-2,04м-1,0м-7,85м-20,85м-5,99м012,99м-48,88м, в тому числі ділянку площею 3,9 кв.м (0,00039га), що на схемі позначена під № 1 -1 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точкам 15-16-17-18-19-20-15 зі сторонами: 3,03м-1,0м-1,0м-1,0м-2,94м-1,0м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту З поділу земельної ділянки Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно- технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Визнати за ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 432,5 кв.м (0,04325 га), що на схемі позначене № 2 (зображено штрихуванням блакитного кольору), яка проходить по точках; 2-25-26-22-21-17-16-27-15-11-10-9-8-6-5-4-3-2 зі сторонами: 4,61м-62,56м-7,25м-20,85м-7,78м- 1,07м-2,04м-1,0м-3,54м-0,13м-5,68м- 1,0м-3,06м-1,0м-2,46м-лінії проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-11,02м, в тому числі ділянку площею 2,5 кв.м (0,5 кв.м (0,00025 га), що на схемі позначена під «2-1 (зображена жовтим кольором) яка проходить о точках 4-5-6-7-4 зі сторонами 2,46м-1,0м-2,45м-1,0м, а також ділянку площею 11,4 кв.м (0,00114 га) що на схемі позначено під № 2-2(зображена жовтим кольором), яка проходить о точках 8-9-10-11-15-27-12-13-14-8 зі сторонами: 1,0м-5,68м-0,13м-3,54м-1,0м-3,51м- 1,13м-7,68м-1,0м, що розташоване за адресою; АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту З поділу земельної ділянки Висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2016/03-2025 від 13 березня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 469 грн. 79 коп. - сплаченого судового збору.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: М.П. Одарюк