КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5168/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, код ЄДРПОУ 20632802) 
відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368)
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивувала тим, що з січня 2025 року вона отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області. У березні 2025 року вона звернулася за призначенням грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Відповідач прийняв рішення №3275-2466/С-02/8-1100/25 від 15.04.2025 року про відмову у призначенні допомоги, оскільки не врахував до спеціального (педагогічного) стажу період роботи з вересня 2004 року по січень 2025 року на посаді методиста коледжу. Позивачка стверджує, що у цей період вона працювала викладачем загальноосвітніх дисциплін, що підтверджується уточнюючими довідками №22 від 31.01.2025 року, №51 від 26.02.2025 року, наказами, атестаційними лисами, тому цей період має бути врахований до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги. З цих підстав просить суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №3275-2466/С-02/8-1100/25 від 15.04.2025 року щодо відмови у перерахунку та виплаті їй грошової допомоги у розмірі 10 пенсій;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши їй до спеціального стажу довідки №22 від 31.01.2025 року та №51 від 26.02.2025 року.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П. від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 року справу №340/5168/25 передано на розгляд судді Черниш О.А.
Ухвалою від 11.02.2026 року суд залучив до участі у справі відповідача-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 
Відповідачі подали відзиви на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивачка не відповідає умовам для виплати грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки посада методиста, на якій вона працює, не належить до посад працівників освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а вона не має 30 років необхідного стажу на таких посадах. Тож просили суд у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши справу в порядку спрощеного (письмового) провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У січні 2025 року, досягнувши віку 60 років, вона звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 27.01.2025 року про призначення їй пенсії за віком. Її страховий стаж складав 41 рік. 
На той час вона працювала у Відокремленому структурному підрозділі "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету", який є державним закладом фахової передвищої освіти.
ГУ ПФУ у Кіровоградській області прийняло рішення №111350001072, яким з 07.01.2025 року призначило ОСОБА_1 пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обчислило її розмір відповідно до статей 27, 28 цього Закону та розпочало виплату пенсії. 
У лютому 2025 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 06.02.2025 року, у якій просила виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти пенсій за віком. До заяви долучила довідку №22 від 31.01.2025 року, видану ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ", про те, що з 12.11.2001 року вона працює на посаді методиста коледжу, а з вересня 2004 року по теперішній час має педагогічне навантаження.
Вказана заява прийнята у сервісному центрі ГУ ПФУ в Кіровоградській області, зареєстрована 06.02.2025 року за №79 та за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. 
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення №111350001072 від 14.02.2025 року про часткову відмову у проведенні перерахунку пенсії. Згідно з цим рішенням заяву опрацьовано частково. До спеціального стажу, який дає право на отримання грошової допомоги, враховано періоди роботи з 15.08.1987 року по 30.08.1999 року, з 30.10.2000 року по 16.09.2001 року на посаді вчителя. Період роботи з вересня 2004 року по січень 2025 року згідно з довідкою №22 від 31.01.2025 року не враховано, оскільки у довідці не вказана педагогічна посада, а посада методист не передбачена Переліком №909.
Позивачка знову звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 26.02.2025 року про виплату їй грошової допомоги. До заяви долучила довідку №51 від 26.02.2025 року, видану ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ", про те, що з 2004 року вона працює викладачем загальноосвітніх дисциплін (фізика, інформатика), проходила курси підвищення кваліфікації вчителів фізики та інформатики, періодично атестувалася на посаді викладача.
Вказана заява прийнята у сервісному центрі ГУ ПФУ в Кіровоградській області, зареєстрована 26.02.2025 року за №125 та за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Киві. 
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в м. Києві прийняло рішення №111350001072 від 06.03.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Згідно з цим рішенням період роботи позивачки на посаді викладача загальноосвітніх дисциплін з 2004 року, підтверджений довідкою №51 від 26.02.2025 року, не можливо зарахувати до спеціального стажу, який дає право на отримання грошової допомоги, через те, що записи у цій довідці та у трудовій книжці носять суперечливий характер. 
У березні 2025 року позивачка через веб-портал Пенсійного фонду України направила звернення від 17.03.2025 року, адресоване ГУ ПФУ в Кіровоградській області, про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області надало позивачці відповідь №3275-2466/С-02/8-1100/25 від 15.04.2025 року, у якому зазначило про відсутність у неї спеціального стажу, передбаченого пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, навівши ті самі мотиви, що були зазначені у попередніх рішеннях. Повідомило, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області ініціювало проведення перевірки обґрунтованості видачі довідок №22 від 31.01.2025 року, №51 від 26.02.2025 року, виданих ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ", та за результатами перевірки зможе повернутися до розгляду питання про призначення грошової допомоги.
Не погодившись з такою відповіддю, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд виходив з того, що він виник у зв`язку з невиплатою позивачці грошової допомоги, належної при призначенні пенсії за віком, з підстав недостатності у неї спеціального стажу працівника освіти.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно з частинами 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають зокрема: е) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтями 56, 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок №1191), який містить такі норми:
1. Цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати.
2. До страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:
- переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"
- переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".
4. Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
5. Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
6. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.
7. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (надалі - Перелік №909), і до цього Переліку включені зокрема вищі навчальні заклади I рівня акредитації та такі посади у них: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Згідно з пунктом 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються:
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;
8) документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб. У тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", від 04 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", додаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.
Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі №200/854/19-а, для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" грошової допомоги при виході на пенсію по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на зазначених вище посадах.
Суд зазначає, що чинне законодавство не вимагає від особи подання окремої заяви про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV. Виплата цієї грошової допомоги здійснюється на підставі заяви про призначення пенсії за віком, до якої додані необхідні документи (трудова книжка або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а в разі потреби - уточнюючі довідки закладів), і не передбачає прийняття органом ПФУ окремого рішення про призначення чи виплату пенсіонеру грошової допомоги. Сума цієї грошової допомоги обчислюється у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, а її виплату здійснює орган ПФУ, в якому пенсіонер перебуває на обліку, одноразово одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , вона з 12.11.2001 року прийнята у Компаніївський технікум ветеринарної медицини, зарахована на посаду методиста – вихователя технікуму, з 03.01.2004 року – призначена методистом та завідуючим методичним кабінетом технікуму, з 28.07.2006 року – переведена на посаду методиста у Компаніївський технікум ветеринарної медицини Білоцерківського державного аграрного університету, який у 2017 році перейменований на Компаніївський коледж ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, а у 2020 році перейменований на ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету" та набув статус закладу фахової передвищої освіти – відокремленого структурного підрозділу закладу вищої освіти.
На день досягнення пенсійного віку 60 років та виходу на пенсію позивачка працювала у цьому закладі освіти. 
За розрахунками органів ПФУ, страховий стаж позивачки у закладах освіти на посадах педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівника освіти, склав 12 років 11 місяці 3 дні. До цього стажу враховані періоди роботи ОСОБА_1 з 15.08.1987 року по 30.08.1999 року, з 30.10.2000 року по 16.09.2001 року, коли вона згідно зі записами у трудовій книжці працювала на посадах вчителя загальноосвітньої школи. 
Відповідачі не врахували до спеціального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у Компаніївському технікумі (фаховому коледжі) ветеринарної медицини, посилаючись на те, що посада методиста відсутня у Переліку №909.
Згідно з Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, посади вихователя – методиста, методиста належать до педагогічних посад.
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про фахову передвищу освіту" основними посадами педагогічних працівників закладів фахової передвищої освіти є:
1) керівник (директор, начальник) закладу фахової передвищої освіти, керівник філії закладу фахової передвищої освіти, керівник структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти;
2) заступник керівника (заступник директора, заступник начальника) закладу фахової передвищої освіти, заступник керівника філії закладу фахової передвищої освіти, заступник керівника структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти, діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім процесом;
3) завідувач (начальник) відділення;
4) голова циклової комісії;
5) викладач, старший викладач;
6) методист;
7) завідувач навчально-виробничої практики;
8) керівник фізичного виховання;
9) завідувач навчально-методичного кабінету, завідувач навчальної (навчально-виробничої) лабораторії, завідувач навчальної (навчально-виробничої) майстерні;
10) майстер виробничого навчання;
11) вихователь.
Згідно з частинами 2, 3 статті 60 Закону України "Про фахову передвищу освіту" норми часу навчальної роботи в закладах фахової передвищої освіти державної та комунальної форми власності, які мають статус бюджетної установи або виконують державне (регіональне) замовлення, визначаються центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Норми часу навчальної роботи в інших закладах фахової передвищої освіти визначаються відповідно до установчих документів таких закладів.
Навчальне навантаження на одну ставку викладацького складу закладу фахової передвищої освіти становить 720 годин на навчальний рік.
Обсяги часу методичної, інноваційної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності педагогічних та науково-педагогічних працівників визначаються закладом фахової передвищої освіти.
Наказом Міністерства освіти України №102 від 15.04.1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.05.1993 року за №56, затверджено Інструкцію про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка визначає умови оплати праці, ставки заробітної плати, посадові оклади, що застосовуються при обчисленні заробітної плати зокрема педагогічних і керівних працівників коледжів, вищих навчальних закладів I - II рівнів акредитації.
Згідно з пунктом 91 цієї Інструкції інші працівники закладів освіти можуть вести викладацьку роботу або заняття з гуртківцями у цьому ж закладі освіти, але в середньому не більше 2 годин (12 годин на тиждень, 480 годин на рік), якщо вони по основній роботі отримують повний посадовий оклад (ставку). У випадках, коли вищезгадані працівники отримують по основній посаді 0,5 посадового окладу (ставки), їм дозволяється вести викладацьку роботу в середньому не більше 3 годин на день (18 годин на тиждень, 720 годин на рік). Названим працівникам за норму годин, визначену у цьому пункті, оплата проводиться понад основний посадовий оклад (ставку) у порядку, передбаченому відповідно для учителів, викладачів та керівників гуртків (за тарифікацією).
Суд установив, що позивачка, займаючи у Компаніївському технікумі (фаховому коледжі) ветеринарної медицини посаду методиста, в межах свого робочого часу за основною посадою з вересня 2004 року також веде у цьому закладі освіти викладацьку роботу (викладач культурології, математики, інформатики, фізики, астрономії) з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки), що підтверджується уточнюючими довідками ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ" №22 від 31.01.2025 року, №51 від 26.02.2025 року, а також щорічними наказами про тарифікаційне педагогічне навантаження викладачів на відповідні навчальні роки.
Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які долучені до пенсійної справи позивачки, періоди її роботи у Компаніївському технікумі (фаховому коледжі) ветеринарної медицини за 2004 – 2025 роки обліковані за кодом ЗПЗ055Е1.
Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за цим кодом враховується трудовий стаж працівників освіти за наявності спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Отже за даними про трудову діяльність, що містяться у системі персоніфікованого обліку, період роботи ОСОБА_1 у Компаніївському технікумі (фаховому коледжі) ветеринарної медицини у 2004 – 2025 роках на посаді методиста, коли вона поєднувала цю роботу із роботою викладача, зарахований до спеціального стажу працівника освіти, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". А відтак - підлягає зарахуванню до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
Позивачка у січні 2025 року в установленому порядку звернулася до відповідача-1 за призначенням пенсії за віком. Надані нею документи (трудова книжка, відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб та інші) підтверджували її право на виплату грошової допомоги при виході на пенсію і свідчили, що її спеціальний страховий стаж працівника освіти складав понад 30 років.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області нарахувало позивачці пенсію за віком та з лютого 2025 року розпочало її виплату.
Однак виплата грошової допомоги при першій виплаті позивачці пенсії, як це передбачено пунктом 7 Порядку №1191, здійснена не була.
Це змусило позивачку додатково у лютому та березні 2025 року звернутися до відповідача-1 із заявами про виплату їй такої грошової допомоги.
Заяви позивачки розглянуті як заяви про перерахунок пенсії іншими територіальними органами ПФУ, обраними за принципом випадковості (екстериторіальності) засобами програмного забезпечення ІКІС ПФУ, востаннє - ГУ ПФУ в м. Києві, яке прийняло рішення №111350001072 від 06.03.2025 року про відмову у призначенні грошової допомоги.
У цьому рішенні відповідач-2 дійшов до помилкового висновку про суперечності між трудовою книжкою та уточнюючою довідкою №51 від 26.02.2025 року, як підставу для відмови у призначенні грошової допомоги.
У квітні 2025 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області провело у ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ" перевірку достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, а саме уточнюючих довідок №22 від 31.01.2025 року, №51 від 26.02.2025 року, про що склало акт від 08.04.2025 року. Достовірність довідки №51 від 26.02.2025 року підтверджено та встановлено, що вона відповідає первинним документам. 
Суд визнає безпідставними висновки відповідачів про відсутність у позивачки спеціального стажу, передбаченого пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV. 
Відповідачами визнається період роботи позивачки на посаді вчителя тривалістю 12 років 11 місяців 3 дні. Крім того, у ході розгляду справи судом підтверджено період роботи позивачки на посаді викладача у Компаніївському технікумі (фаховому коледжі) ветеринарної медицини з вересня 2004 року по січень 2025 року (понад 20 років), який підлягає зарахуванню до спеціального педагогічного стажу, оскільки позивачка виконувала педагогічну діяльність на посаді, яка відноситься до Переліку №909.
Отже, з урахуванням визнаних відповідачами періодів роботи та спірного періоду роботи, підтвердженого судом у цій справі, позивачка має необхідну тривалість спеціального стажу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, Порядком №1191, і відповідає іншим умовам отримання грошової допомоги при виході на пенсію.
Згідно зі статтями 2, 9 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами частин 1, 2, 3, 4 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.
Згідно зі статтею 105 Закону №1058-IV страхувальники, застраховані особи, пенсіонери, члени їхніх сімей мають право на оскарження рішень, дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб в адміністративному порядку у порядку підлеглості до керівника виконавчого органу Пенсійного фонду, посадовою особою якого винесено оскаржуване рішення, вчинено дії (бездіяльність), а в разі відмови у задоволенні скарги - до органу Пенсійного фонду вищого рівня та/або до адміністративного суду.
Якщо особа вважає, що виконавчий орган Пенсійного фонду під час розгляду заяви про призначення (перерахунок), переведення з одного виду пенсії на інший, відновлення або зміну способу виплати пенсії, утримання з пенсії прийняв рішення, яке суперечить законодавству про пенсійне забезпечення, або прийняття такого рішення виходить за межі його компетенції, встановленої законом, особа може оскаржити таке рішення до керівника цього виконавчого органу Пенсійного фонду.
Суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Киві №111350001072 від 06.03.2025 року про відмову у призначенні грошової допомоги, позаяк таке рішення порушує права позивачки на отримання грошової допомоги, передбаченої законом. 
Також суд прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Кіровоградській області допустило протиправну бездіяльність, оскільки попри наявність у позивачки права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та попри свій обов`язок при першій виплаті позивачці пенсії за віком виплатити їй також цю грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсій, цей обов`язок не виконало. Повноваження відповідача-1 у спірних правовідносинах не є дискреційними та не передбачають його права діяти на власний розсуд.
Тому, визнаючи протиправною бездіяльність відповідача-1, суд зобов`язує цей орган ПФУ, в якому позивачка перебуває на обліку та отримує пенсію, виплатити їй відповідну грошову допомогу.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №3275-2466/С-02/8-1100/25 від 15.04.2025 року, суд зазначає, що вказана відповідь носить інформаційний характер та в розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Відтак ця позовна вимога задоволенню не підлягає. 
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позову, на користь позивачки слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, до якого вона звернула свій позов. 
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №111350001072 від 06.03.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день призначення пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ