КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 року м. Київ справа №320/4506/25
Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНТ ГРУП" до Київської митниці Державної митної служби України про скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТНТ ГРУП" (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд:
скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000121/1 від 19.07.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/4506/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/4506/25, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого Київська митниця, спираючись на зміст оскаржуваного рішення, вважає адміністративний позов необґрунтованим, незаконним, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Також до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач не погоджується з доводами відповідача та підтримує свою правову позицію.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
09.05.2024 року на підставі контракту № 23-11/3СР-TNT від 23.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТНТ ГРУП» придбав у компанії Commercio Petroleo ОЙ, Естонія, реєстраційний номер 14573580, місцезнаходження Нагju Maakond, Tallinn, Kesklinna Linnaosa, Karu TN 14-8, 10120, партію нафти сирої легкої марки Nyekpuszta угорського походження, виробленої компанією ННЕ Sarkad Kft, Угорщина, у кількості 328950,00 кг згідно з Додатком № ТНТ (НC)-308-WS-P-N-360-1 до контракту.
13.05.2024 року зазначений Товар було ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Саловка-Еперєшке» митного поста «Батєво» Закарпатської митниці у кількості 328950,00 кг, наливом в цистерни.
Переміщення товару через митний кордон України було здійснено за попередньою митною декларацією типу ІМ ЕЕ від 11.05.2024 року №24UA100000822505U5 та задекларовано Товар як «Нафта та нафтопродукти одержані з бітумінозних порід (мінералів), сирі: Нафта сира» за кодом УКТ ЗЕД 27090090.
Попередня митна декларація була оформлена з метою заявлення обсягу даних, необхідних для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.
Після позивачем було подано митну декларацію ІМ 40 TH 24UA100180006806U8 від 24.05.2024 року для випуску Товару у вільний обіг. У зазначеній митній декларації було заявлено Нафту сиру легку марки Nyekpuszta light crude oil у кількості 328 950 кг.
19.07.2024 року Київською митницею Держмитслужби було прийнято рішення №UA100000/2025/000014/2 про коригування митної вартості товару, згідно якого визначено митну вартість Товару за другорядним резервним методом. 
Вважаючи свої права порушеними даним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 МК України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.
Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою, другою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Положеннями ч. 5 ст. 54 МК України унормовано, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
З викладеного слідує, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Таким чином рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Судом встановлено, що на підтвердження відомостей, заявлених у митній декларації, декларант надав наступні документи:
- контракт від 23.11.2023 № 23-11/СР-ТNТ про постачання сирої нафти;
- додаток до контракту від 09.05.2024 № THT(HC)-308-WS-P-N-360-1, на підставі якого здійснено розрахунок вартості Товару.
- Зміни № 1 від 20.12.2023 до контракту;
- Зміни №2 від 09.05.2024 до контракту;
- інвойс від 06.05.2024 №FZ/PZG/24/00002;
- інвойс від 09.05.2024 №THT(HC)-308-WS-P-N-360-1/1;
- сертифікат про походження (перевезення) товару EUR.1 № D 0450004 від 08.05.2024 року:
- рішення Інституту експертиз Національного податкового та митного відомства Угорщини про обов`язкову класифікацію продукту №1681337261 від 04.04.2024 року:
- паспорт безпеки відповідно до Регламенту (ЄС) № 1907/2006 (REACH) та 1272/2008/ЄС від 19.02.2024 року;
- експертний висновок Державного підприємства «Державна паливна компанія «МАСМА» щодо ідентифікації нафтопродукту та його кваліфікації за кодом УКТ ЗЕД №195 від 22.05.2024 року,
- експертний висновок Київської ТПП № К-510 від 24.05.2024 року про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, та товаротранспортних документів на Товар.
- транспортні документи, які підтверджують поставку Товару;
- таблиця перерахунку в барелі 01.06.82 згідно ASTM Д1250-80
- платіжна інструкція, яка формується в електронному кабінеті банку після здійснення банківського переказу грошових коштів за Товар на підставі інвойсу;
- платіжна інструкція, яка підтверджує оплату за оренду залізничних вагонів у розмірі 34 200,00 грн.;
- копія листа ТОВ «БРСМ-НАФТА» про
- копія котирування цін на нафту, опублікованих у виданні «Platt's crude oil marketwire» за всі котирувальні дні тижня завантаження товару в автоцистерни (з понеділка по неділю).
Додатково відповідачу було надано копію виробничого операційного плану від 04.10.2023 року, затвердженого виробником на 2024-2028 р.р. (Паспорт родовища виробника), рішення про надання гірничої ділянки "Саркад-1 Гідрокарбон", звіт про аналіз нафти сирої легкої марки Nyekpuszta від 18.08.2022 року, та лист про подальшу переробку Товару, які підтверджують процес видобутку нафти та її сировинне походження.
Разом з тим судом встановлено, що Контракт від 20.05.2022 року №RD/F/2005, укладений з компанією «COMMERCIO PETROLEO OU» (HARJU MAAKOND, TALLINN, KESKLINNA LINNAOSA, KARU TN 14-8, 10120, на який Київська митниця посилається у спірному рішенні, як на такий, що не відповідає вимогам контракту з виробником, взагалі не було заявлено разом з митною декларацією.
Підставою для ввезення товарів на митну територію України був контракт №23-11/СР-TNT від 23.11.2023 року, укладений між ТОВ «ТНТ ГРУП» та естонською компанією Commercio Petroleo OU, з додатком №ТНT (HC)-308-WS-P-N-360-1 від 09.05.2024 року, зміни 1 та 2 до контракту та інвойси.
Вартість Товару у митній декларації була заявлена у сумі 698,64 (шістсот дев`яносто вісім доларів США шістдесят чотири центи) за метричну тону, та 229 817,63 долари США (двісті двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімнадцять доларів США, шістдесят три центи) за 328 950,00 кг сирої нафти, що у гривні склала 9 186 687,11 грн. (дев`ять мільйонів сто вісімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят сім гривень одинадцять копійок) за курсом НБУ 39.825 грн/долар США на дату подачі митної декларації.
Ціна Товару, що постачалась, визначалась за метричну тону та розраховувалася за наступною формулою:
Ц=(К+П)*Б+В, де
К середнє арифметичне усіх середніх котирувань на нафту, опублікованих у виданні «Platt's Crude oil Marketwire" в розділі "BTRENT (DTD)" (PCAAS00) за всі котирувальні дні тижня завантаження товару в автоцистерни (з понеділка по неділю), що складає 85,796 доларів США за барель.
П - поправка, «плюс 1,5» доларів США за барель.
Б - коефіцієнт перерахунку барелів в тони, визначений згідно з даними в документах про якість, що складає 7,9917.
В - винагорода продавця в розмірі 1,00 долара США за метричну тонну.
Зазначена формула визначення ціни базується на відповідних документах та визначена згідно офіційних видань Platt's crude oil marketwire.
На підтвердження ціни за метричну тону товару та його загальної вартості, окрім Додатку з розрахунком формули, було надано два інвойси: перший - інвойс, що підтверджує розрахунки між ТОВ «ТНТ ГРУП» та Commercio Petroleo OU, другий - інвойс, що підтверджує розрахунки між Соmmercio Petroleo OU ra Unimot Paliwa.
Ціна у цих двох інвойсах не суперечить одна одній, враховуючи ланцюжок постачання Товару, кінцева вартість Товару, який було ввезено на митну територію України, більша, а не менша за вартість, по якій Товар продав Unimot Paliwa LLC.
Виробником Товару с угорська компанія НHE Sarkad Kft, що було підтверджено пакетом документів.
Якість та ідентифікація Товару встановлена експертним висновком ДП «ДПК «MACMA» № 195 від 22.05.2024 року, який було видано на підставі лабораторних досліджень зразків проб Товару, відібраних із цистерн, що прибули до митного пункту оформлення Товару.
За наслідками дослідження вказаних вище обставин та документів, у суду не виникає сумнівів у визначенні ціни на Товар та у його ідентифікації.
Також слід зазначити, що у червні 2024 року Київська митниця звернулася до Естонської митниці, яка у свою чергу, направила запит безпосередньо до Commercio Petroleo OU про підтвердження інформації про поставку зазначеної партії Товару та надання документів, які підтверджують достовірність наданих позивачем документів при митному оформленні Товару.
Київська митниця у запиті поставила наступні питання:
1) На підставі якого договору Commercio Petroleo OU відправила сиру нафту на адресу ТОВ «ТНТ ГРУП», просила надати копію відповідного договору.
2) На пісдтаві яких документів (рахунок-фактура, тощо) здійснювалося постачання сирої нафти ТОВ «ТНТ ГРУП», надайте копії документів.
3) Яку роль виконувала польська компанія Unimot Paliwa sp.z.o.o. у зазначеній угоді.
Та просила надати копії договору №23-11/CP-TNT від 23.11.2023 року.
Естонська компанія надала відповідь та підтвердила інформацію про Товар та його вартість документами, аналогічні тим, які позивач подавав для митного оформлення Товару.
Також суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду у низці рішень, зокрема, у постанові від 13.02.2022 року у справі 520/11061/2020, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватись як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товару, та не є самостійною підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних у наданих декларантом документах, можна достовірно визначити митну вартість товару.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 р. по справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом. Хоча показники вартості попередньо імпортованих товарів беруться митним органом до уваги, рішення про коригування митної вартості не може бути визнане законним у разі, якщо відмінність у вартості попередньо імпортованих товарів є єдиною причиною для такого коригування. 
Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 р. у справі № 810/3295/17 вказав, що спрацювання ЛСЛУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартісно схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не с підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників даних ЛСЛУР.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються па принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 04.11.2021 р. у справі № 120/2634/19-a навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не с безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в СЛІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Отже, відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.
Окрім зазначеного слід додати, що у своєму відзиві відповідач посилається на обставини та сумнівність операції з купівлі-продажу сирої нафти, щодо імпорту якого було складено рішення про коригування митної вартості.
Однак, зазначені питання не вирішувалися відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав відповідь на запит від естонського постачальника Commercio Petroleo, який повідомив, що Митна Служба України надсилала запит до митниці Естонії та отримали відповідь та документи від Commercio Petroleo та відповідно від митних органів Естонії, які підтвердили реальність операції з купівлі-продажу (екпорту-імпорту) сирої нафти, щодо якої було здійснено коригування митної вартості.
Слід також додати, що позивач надав Київський митниці всі документи, які підтверджували ланцюг постачання нафти сирої з моменту відвантаження товару з заводу виробника в Угорщині та до моменту ввезення товару на митну території України як при оформленні митної декларації на імпорт нафти в Україну, так і додатково на запит Київської митниці.
Зазначені документи також долучені і до позовної заяви, серед яких, зокрема, сертифікат про походження товару форми EUR 1.
Експортна митна декларація відповідачем не запитувалася. Однак, така декларація додатково надана позивачем до відповіді на відзив.
Окрім того, виробник Товару надав рішення Угорської митниці про визначення митного коду, який було присвоєно для товару, що постачався.
Товар постачався на територію України на підставі контракту №23-11/CP-TNT від 23.11.2023 року, який було заявлено у графі 4100 митної декларації, а не на підставі контракту, на який посилається відповідач.
Відтак, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що відповідач не падав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.
Крім того, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
На порушення норм МК України оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Крім того суд акцентує увагу, що обов`язок доведення митної ціни товару стосується саме позивача. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
В свою чергу, відповідачем не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару, оскільки розбіжності, на які він посилався, спростовані наявними матеріалами справи.
За наведених обставин у сукупності суд приходить до висновку, що рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000121/1 від 19.07.2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача по суті спору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 9543,79 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача – Київської митниці.
Разом з тим, у позові позивачем зазначено розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн., докази понесення яких будуть надані додатково.
З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до положень ч.7 ст. 139 КАС України, питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено після надання представником позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення остаточного розрахунку та докази понесення таких судових витрат.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНТ ГРУП" до Київської митниці Державної митної служби України про скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару,– задовольнити.
Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000121/1 від 19.07.2024 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНТ ГРУП" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9543,79 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.