ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/15258/25 пров. № А/857/46490/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: 
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтей Р.В.	
 	Нос С.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 380/15258/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
місце ухвалення судового рішення 	м. Львів	
розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Хома О.П.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначено	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У липні 2025 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач) у якій позивач просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового та пільгового стажу і до розрахунку середньої заробітної плати періоду роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля»;
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і до розрахунку середньої заробітної плати період роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля» та провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, з урахуванням збільшеного страхового стажу з 12.03.2025 на підставі абзацу 8 частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі пенсії за віком, обчисленої з урахуванням абзацу 3 частини першої статті 28, статті 40 Закону № 1058-IV та статті 8 Закону № 345-VІ, а також виплату перерахованої пенсії провести, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 380/15258/25 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу і до розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 періоду роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового та пільгового стажу за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і до розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 період роботи 01.10.2023 до 03.02.2025 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля» та провести перерахунок пенсії по інвалідності, з урахуванням збільшеного страхового стажу з 12.03.2025 на підставі абзацу 8 частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі пенсії за віком, обчисленої з урахуванням абзацу 3 частини першої статті 28, статті 40 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 968,96 грн судових витрат у вигляді судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що не зарахував позивачу спірний стаж роботи до страхового стажу, оскільки роботодавець не сплатив за позивача страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повинен нести негативні наслідки у вигляді позбавлення права на належний розмір пенсії через невиконання роботодавцем обов`язку щодо сплати страхових внесків.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 12.03.2025 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю III групи внаслідок професійного захворювання відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів трудової книжки позивач в період з 01.10.2023 до 03.02.2025 працював на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею.
Згідно з довідкою ВП «Шахта Лісова» ДП «Львіввугілля» від 07.04.2025 № 23к/161 позивач з 03.08.2016 по 03.02.2025 виконував гірничі роботи підземні в шахті за професією гірник очисного забою дільниці № 1 з видобутку вугілля як працівник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах.
19.05.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в тому числі із зарахуванням періоду роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 у «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля» до страхового стажу та до підземного стажу роботи.
Відповідач листом від 30.05.2025 № 11223-11616/М-52/8-1300/25 повідомив позивача про те, що період роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 у ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» не зарахований до страхового стажу та до підземного страхового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та за даний період не врахована заробітна плата, оскільки за вищевказаний період відсутня сплата страхових внесків.
Не погодившись із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу та до стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 у ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» та відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частинами другою, третьою статті 24 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
Апеляційний суд, на підставі записів у трудовій книжці позивача встановив, що з 01.10.2023 до 03.02.2025 позивач працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля» за професією гірник очисного забою дільниці № 1 з видобутку вугілля як працівник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах.
Відповідач не зарахував позивачу стаж його роботи з 01.10.2023 до 03.02.2025 до страхового стажу у зв`язку з не сплатою страхових внесків за вказаний період.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 316/1392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Законодавством не передбачена відповідальність застрахованої особи - найманого працівника за невиконання страхувальником - роботодавцем обов`язку сплати страхових внесків.
При цьому, найманий працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.
Позбавлення працівника соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Суд звертає увагу, що у випадку невиконання страхувальником обов`язку щодо сплати єдиного внеску, в тому числі порушення строків його сплати, законодавство передбачає відповідальність страхувальника шляхом сплати недоїмки, штрафу та пені на вимогу органу доходів і зборів, встановлюючи можливість виконання такої вимоги як виконавчого документа державною виконавчою службою та наділяючи орган доходів і зборів правом звернення до суду з позовом про стягнення такої недоїмки.
Зважаючи на встановлені вище обставини, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач не має нести негативні наслідки за несплату ДП «Львіввугілля» страхових внесків за позивача.
Тому, апеляційний суд вважає, що відповідач зобов`язаний врахувати стаж роботи позивача у Відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.10.2023 до 03.02.2025 до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. 
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 380/15258/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос