Справа № 570/3907/25 
Номер провадження 2/570/241/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
16 лютого 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області, в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі – позивач, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів") звернулось в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3025233 від 07 жовтня 2020 року у розмірі 18743,72 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі - ТОВ "Авентус Україна") укладено договір про надання споживчого кредиту №3025233, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 12000,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. ТОВ "Авентус України" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі.
06 червня 2025 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 06062025. Згідно вказаного договору, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Авентус Україна", включно і до відповідача за кредитним договором №3025233 від 07 жовтня 2020 року.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку. Станом на дату подання позову, заборгованість відповідача перед позивачем становить 18743,72 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 11971,16 грн; заборгованість за процентами 6772,56 грн.
Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18743,72 грн та судові витрати по справі.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в поданій позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без участі їх представника, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав.
Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Ознайомившись із позовною заявою, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення повністю.
З матеріалів справи судом встановлено, що 07 жовтня 2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем укладено договір № 3025233 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 12000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки № НОМЕР_1 , строком кредитування на 30 днів зі сплатою відсотків у вигляді стандартної процентної ставки 1,9 % в день та застосовується: у межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.4. договору, якщо споживач не виконав умови в п. 1.5.1. для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1.-4.6. договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, та зі сплатою зниженої процентної ставки 1,33 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач у межах строку, вказаного в п. 1.4. договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості.
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.6.1.1 Договору (п. 6.1 договору).
Договір № 3025233 про надання споживчого кредиту від 07 жовтня 2020 року складений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст.12 Закону України "Про електронну комерцію".
ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 12000,00 грн шляхом їх зарахування на платіжну картку відповідача за допомогою платіжної системи WayForPay, що підтверджується довідкою ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" за вих № 5620-ВП від 09 червня 2025 року на підтвердження перерахування коштів на картку відповідача (а.с. 12).
06 червня 2025 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №06062025, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 3025233 від 07 жовтня 2020 року відступлено позивачу. (а.с.13-15).
Відповідно до 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Того ж дня, 06 червня 2025 року ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" уклали акт приймання передачі реєстру боржників від 06 червня 2025 року року до договору факторингу №06062025 (а.с. 18).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до до договору факторингу №06062025 від 06 червня 2025 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3025233 від 07 жовтня 2020 року на загальну суму заборгованості 18743,72 грн.
Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надав.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За правилами ч.1 ст.7 Закону України" Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом встановлено, що свої зобов`язання перед відповідачем ТОВ "Авентус Україна" за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3025233 від 07 жовтня 2020 року виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 12000,00 грн.
Відступлення ТОВ "Авентус Україна" свого права грошової вимоги до відповідача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за договором факторингу №06062025 від 06 червня 2025 року підтверджується наявними у справі доказами.
Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Дотримуючись указаних вимог, суд звертає увагу на таке.
Як зазначено вище, відповідно до Розділу 4 Договору "Пролонгація строку кредиту" визначено, що строк кредиту може бути продовжено:
- за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. - 4.5.) Договору; або
- в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 Договору.
Порядок автопролонгації Договору унормовано приписами п.4.3. Договору (а.с.7)
Вказаним пунктом Договору передбачено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі, не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:
перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме: натиснути в особистому кабінеті в розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі "Зворотній зв`язок", вибравши категорію звернення "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі, здійснений позивачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.
07 жовтня 2021 року відповідачу було надано кредит в сумі 12000,00 грн строком на 30 днів за зниженою процентною ставкою 1,33 % в день.
У зв`язку з наявним погашенням споживачем заборгованості 06 листопада 2021 року на суму, що дорівнює сумі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (4800,00грн), за ініціативою споживача відбувалось продовження дії договору до 05 грудня 2020 року за стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 
Крім того, 06 грудня 2020 року споживачем здійснено погашення заборгованості на суму, що дорівнює сумі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (6850,00 грн), за ініціативою споживача відбувалось продовження дії договору до 04 січня 2021 року за стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
Після невиконання 05 січня 2021 року відповідачем своїх зобов`язань по сплаті процентів, на підставі п.4.3 Договір було автопролонговано на 90 календарних днів.
У випадку, якби відповідач не бажав продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний був вчинити одну з дій, які визначені п.4.3 договору, оскільки в іншому разі здійснені позивачем платежі розцінюються Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.
Так, останнім днем дії кредитного договору був 04 січня 2021 року, проте, відповідач не здійснив оплату за кредитним договором ні по прострочених зобов`язаннях по процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту, тому, враховуючи п.4.3 Договору, строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), до 05 квітня 2021 року, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту була наявна заборгованість за кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості, нарахування процентів за Договором здійснювалось по 05 квітня 2021 року включно.
Крім того, відповідно до картки обліку договору щодо боржника вбачається, що Товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань з 05 квітня 2021 року.
Тож Договір був спочатку пролонгований за ініціативою споживача, який, зробивши часткові оплати з метою виконання умов Договору, вчинив конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. Після чого Договір був також автопролонгований, що також узгоджується із положеннями п.4.3 Договору, згідно з яким, споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в пп.4.2-4.5 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача у порядку, передбаченому п.4.2 Договору.
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за Договором підлягали нарахуванню до 03.06.2021 включно.
Даних, що відповідач у добровільному порядку погасив нараховану заборгованість за кредитним договором, матеріали справи не містять.
Тож станом на день розгляду справи борг за кредитним договором відповідачем не повернуто, відзиву на позов на надано, розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку суду не надіслано. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до задоволення повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 3028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 263-265, 272, 273, 280, 282, 288, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №3025233 від 07 жовтня 2020 року в розмірі 18742 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн 72 коп, в тому числі: 11971,16 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6772,56 грн - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач, на рішення може подати апеляційну скаргу безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Позивач, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження:, вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.