ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	Львів	Справа № 500/4758/25 пров. № А/857/52865/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А. 

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року, прийняте суддею Мартиць О.І. у м.Тернополі, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправними дій,- 

встановив:

ОСОБА_2 (надалі також – позивач) звернувся з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (надалі також - Управління ДМСУ в Тернопільській області, відповідач) про визнання протиправною відмову Управління ДМСУ в Тернопільській області у наданні адміністративної послуги з вклеювання фотокартки до його паспорта громадянина України зразка 1994; 
- зобов`язання Управління ДМС у Тернопільській області (через Тернопільський відділ №1) вклеїти фотокартку до його паспорта серія НОМЕР_1 та внести відповідні відмітки в облікові документи у строк до 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 позов задоволено частково: зобов`язано Управління ДМСУ в Тернопільській області в особі Тернопільського відділу №1 вклеїти фотокартку в паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.02.2013 Заводським РВ у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із досягненням 25-річного віку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Суд зазначив, що одним із документів, що позивач має надати до заяви для вклеювання фотокартки до паспорта після спливу тридцятиденного строку з дня досягнення 25-річного віку, є рішення суду. 
Крім цього, суд зауважив, що пропущення позивачем строку для звернення до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку із досягнення 25-річного віку без поважних причин є порушенням вимог підпункту 6 пункту шостого Порядку №302. У той же час за це порушення позивача може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, однак це не можна тлумачити так, що особа взагалі повинна бути позбавлена права на користування паспортом у формі книжечки.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 нової фотокартки у зв`язку з досягненням ним 25 років.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління ДМСУ в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що Тернопільський відділ №1 не приймав рішення про відмову у вклеюванні фотокартки до паспорта позивача з підстав ненадання ОСОБА_1 згоди на обробку персональних даних чи інших мотивів соціального чи релігійного характеру, адже підставою такого рішення зазначив відсутність повного переліку документів, а саме рішення суду про зобов`язання міграційної служби вклеїти фотокартку до паспорта громадянина України виданого на ім`я позивача по досягненню ним 25-річного віку. 
Окрім того, як підтверджено належними доказами і не заперечується позивачем - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований засобами Єдиного державного демографічного реєстру паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 11.04.2018, орган видачі 2311 (Заводський відділ у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області), документ є діючим (до 11.04.2028), при оформленні заяви-анкети заявником було надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР), який відповідно до ст.10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є незмінним та повторно формуватися не буде. Отже, фактично у Єдиному державному демографічному реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_1 .
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в позові.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.08.2025 до Тернопільського відділу №1 Управління ДМС у Тернопільській області із заявою про вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України після досягнення 25-річного віку звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) та подав наступні документи: заяву про вклеювання фотокартки від 05.08.2025; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 13.02.2013 Заводським РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, та копію паспорта; 2 фотокартки розміром 3,5х4,5 см. Дана заява була зареєстрована в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток 05.08.2025 під номером 2798.
За результатами поданої заяви рішенням Тернопільського відділу №1 Управління ДМС у Тернопільській області від 08.08.2025 відмовлено у вклеюванні фотокартки до паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заявником подано не всі документи, необхідні для вклеювання фотокартки до паспорта після спливу тридцятиденного строку з дня досягнення 25-річного віку.
Зі змісту вказаного рішення видно, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.02.2013 Заводським РВ у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, ОСОБА_1 , досяг 25-річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте у визначений законодавчими актами 30-денний строк для вклеювання фотокартки до паспорта серії НОМЕР_1 до територіальних підрозділів, не звернувся.
Рішення суду про зобов`язання Тернопільського відділу №1 Управління ДМС у Тернопільській області здійснити вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до територіального підрозділу ДМС заявник не подавав.
Відповідно до інформації ЄІАС УМП ДМС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.04.2018 засобами Єдиного державного демографічного реєстру оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий органом 2311 та присвоєно УНЗР, який відповідно до статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI є незмінним.
Про прийняте рішення листом-повідомлення від 08.08.2025 за №6132-971/6132.01-25 повідомлено ОСОБА_1 та роз`яснено право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, через які було відмовлено у вклеюванні фотокартки до паспорта.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, що посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №5492-VI документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі Реєстр), відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України. Згідно частини третьої статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Статтею 14 Закону №5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Частиною першою статті 21 Закону №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Відповідно до пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 №2503-XI (далі - Положення №2503-XIІ) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 5 Положення №2503-XII передбачено, що паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.
У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис Україна, нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис Паспорт. На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис Паспорт громадянина України. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється (пункт 6 Положення №2503-XII).
Згідно пункту 8 Положення №2503-XII термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.
Отже, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, чинними на момент звернення позивача із заявою про вклеювання фотографії у паспорт громадянина України при досягненні 25-річного віку до відповідача, Законом №5492-VI та Положенням №2503-XII передбачено існування двох форм паспорта громадянина України: книжечка і картка.
Водночас, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.
Пунктом 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
- з 1 січня 2016 оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 №2503-XII;
- з 1 листопада 2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно з пунктом 3 Постанови №302 установлено, що:
- прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 припиняється;
- паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016, є чинним протягом строку, на який його було видано.
Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою (абзац 2 пункту 3 Постанови №302).
Згідно абзацу 3 пункту 3 Постанови №302 Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994.
Відповідно до підпункту 6 пункту 6 Постанови №302 обмін паспорта здійснюється у разі: якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 нових фотокарток.
Постановою №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація, як біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» від 06.06.2019 №456 відповідно до абз.5 п.3 Постанови №302, Постанови №398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок).
Пунктом 2 розділу V Тимчасового порядку встановлено, що для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку.
Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.
Згідно з п.4 та 5 розділу V Тимчасового порядку вклеювання до паспорта фотокартки при досягненні особою віку 25 і 45 років здійснюється у строки, встановлені законодавством. Рішення про вклеювання фотокартки до паспорта приймається територіальним підрозділом державної міграційної служби за результатами проведених перевірок.
Відповідно до розділу IХ Тимчасового порядку територіальний підрозділ державної міграційної служби відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
У рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), яке доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, зазначаються підстави відмови.
Заявник має право повторно звернутися до територіального підрозділу державної міграційної служби в разі зміни або усунення обставин, через які йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки).
З аналізу вказаних норм слідує, що одним із документів, що позивач має надати до заяви для вклеювання фотокартки до паспорта після спливу тридцятиденного строку з дня досягнення 25-річного віку, є рішення суду. 
Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття до розгляду документів для вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України за досягненням відповідного віку.
Відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 13.02.2013 Заводським РВ у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області ОСОБА_1 , досяг 25-річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте у визначений законодавчими актами 30-денний строк для вклеювання фотокартки до паспорта серії НОМЕР_1 до територіальних підрозділів, не звертався. Проте таку заяву позивач подав лише 05.08.2025.
Відповідач, приймаючи 08.08.2025 оскаржувану відмову у вклеюванні фотокартки до паспорта громадянина України, послався на те, що рішення суду про зобов`язання Тернопільського відділу №1 Управління ДМС у Тернопільській області здійснити вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до територіального підрозділу ДМС заявник не подавав.
При розгляді даної справи, колегія суддів вважає за необхідне застосовувати правову позицію викладену у рішенні Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи Пз/9901/2/18 (№ 806/3265/17).
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 у справі № 806/3265/17 зазначила, що висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 № 2503-ХІІ.
На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було «встановлене законом»), не є «необхідним у демократичному суспільстві». Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 указала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID -картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Колегія суддів погоджується із доводами відповідача про пропущення позивачем строку для звернення до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із досягнення 25-річного віку без поважних причин і це є порушенням вимог пп. 6 п. 6 Порядку № 302. В той же час, за це порушення позивач може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, однак це не можна тлумачити так, що особа взагалі повинна бути позбавлена права на користування паспортом у формі книжечки.
Установлення обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (рішення ЄСПЛ у справі «GropperaAG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990).
Колегія суддів зазначає, що будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, разом з тим, у даному випадку такі обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки та вклеювання фотокартки до такого паспорта, законодавством не передбачена, натомість діюче законодавством визначено процедуру та порядок отримання паспорта у формі книжечки та вклеювання до нього фотокартки у відповідних випадках.
Отже, відсутність у позивача дійсного паспортного документу суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на охорону здоров`я та соціальний захист, на укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення довіреностей (доручень) іншим особам для здійснення представництва інтересів тощо.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд висловив у постановах від 05.12.2019 у справі №420/270/19, від 31.01.2020 у справі №200/6627/19-а, від 06.02.2020 у справі №420/3253/19 та від 31.03.2020 у справі №460/842/19.
Враховуючи наведене вище, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 нової фотокартки у зв`язку з досягненням ним 25 років.
Щодо доводів відповідача про те, що інформація про позивача вже внесена до Єдиного демографічного реєстру при оформленні на його ім`я паспорта громадянина України для виїзду за кордон, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 8 Закону № 2297-VI визначено права суб`єкта персональних даних.
Згідно із ч. 2 ст. Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних поряд з іншими права має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; вносити застереження стосовно обмеження права на обробку своїх персональних даних під час надання згоди; відкликати згоду на обробку персональних даних.
При цьому, колегія суддів вважає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися з позовом про захист своїх інтересів шляхом вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру своїх персональних даних. Однак реалізація такого права, його підставність, виходить за межі розгляду цієї адміністративної справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача.
При цьому, колегія суддів також вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання відповідача вклеїти до паспорта позивача зразка 1994 нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45 років.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 квітня 2021 у справі № 620/882/20.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків вказаного суд, тому в задоволенні такої слід відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №500/4758/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	М.А. Пліш