ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 квітня 2026 року 	Справа № 280/844/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
Визнати неправомірним та скасувати рішення № 084050022874 від 26.09.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17.09.2025 (з дати звернення).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 17.09.2025 (з дати звернення) та зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи 25.05.1995 -01.04.1996 на посаді продавця в ВАТ «Торгівельний Альянс», період 25.08.1996 - 24.08.1999 по догляду за дитиною до 3-х років, до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 21.04.2001 - 26.12.2018 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху № 7 (дільниця електролізу магнія), з 29.05.2019 - 20.03.2022 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху №7 (пічна дільниця) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17.09.2025.
Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з досягненням необхідного віку та наявністю стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком 1. Відповідач рішенням у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 відмовив у зв`язку з недосягнення на момент звернення за призначенням пенсії пенсійного віку 50 років відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV) та відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Позивач посилається на п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 та вважає протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1. Відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи до страхового та пільгового стажу роботи. Позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
18 лютого 2026 року відповідач 1 надав до суду копію відмовної пенсійної справи.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 23 лютого 2026 року поданий відзив на позовну заяву. Відповідач 2 заперечує проти задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнанні протиправними та (або) скасовані. Відповідач заперечує можливість застосування статті 13 Закону № 1788-XII, питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах на даний час врегульовано саме частиною 2 статті 114 Закону №1058-ІV. Конституційність положень Розділу XIV-I Закону № 1058-ІV не була предметом конституційної справи, а тому законних підстав у посадових осіб Пенсійного фонду не застосовувати положення зазначеного розділу - відсутні. Позивачу не зараховано до загального стажу періоди роботи на посаді продавця в ВАТ «Торгівельний Альянс» з 25.05.1995 по 01.04.1996, оскільки запис внесено за більш ранній період, не зарахований період з 25.08.1996 по 24.08.1999 по догляду за дитиною до 3 років, оскільки необхідно надати сканований оригінал свідоцтва про народження. Не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 21.04.2001 по 26.12.2018 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху № 7 (дільниця електролізу магнія), з 29.05.2019 по 20.03.2022 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху № 7 (пічна дільниця) в ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», оскільки в довідці прізвище заявниці не відповідає паспортним даним позивача. Орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
23 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 1. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 не погоджується, виходячи з наступного. Позивач, в обґрунтування права на пільгову пенсію за Списком № 1 посилається на статтю 13 Закону №1788-ХІІ, яка є недіючою при призначенні пенсії на пільгових умовах. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) повністю передано в сферу дії Закону №1058-ІV регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років та одночасно припинено в цій частині застосування Закону № 1788-ХІІ. У Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області був відсутній вибір між більш чи менш сприятливим для позивачки законом, оскільки спірні правовідносини на час їх виникнення регулював один Закон № 1058-ІV. Відповідач 2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач 17.09.2025, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №084050022874 від 26.09.2025 у призначенні пенсії позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та недосягненням пенсійного віку. 
Результати розгляду заяви та додаткових документів поданих до заяви:
- страховий стаж заявниці становить 22 років б місяці 0 днів, для розрахунку з урахуванням кратності стаж складає 21 рік 8 місяців 27 днів, пільговий стаж роботи для призначення пенсії становить 0 років 0 місяців 0 днів;
- до страхового стажу роботи заявниці згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1999, не зараховано період роботи 25.05.1995 по 01.04.1996, оскільки запис внесено за більш ранній період; до пільгового стажу роботи по зараховано періоди роботи згідно довідок № 303 від 15.12.2022, оскільки в довідці прізвище заявниці не відповідає паспортним даним заявниці; не зараховано період догляду за дитиною до трьох річного віку 1986 року народження, оскільки необхідно надати сканований оригінал свідоцтва про народження.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону №1058-IV.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту: на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років у жінок і не менше 20 років страхового стажу, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VІІІ), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційного Суду України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно, Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
Отже, наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи спір, суд вважає, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
Такий висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. У даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Тому, відмова відповідача 1 в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 48 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.
Також, позивачу відмовлено у призначенні за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, та не зараховані періоди роботи та догляду за дитиною до 3-х років до страхового стажу.
Оцінюючи підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового та пільгового стажу, суд виходить з такого.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
За статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Як встановлено судом, за результатами розгляду поданих документів до страхового стажу не зараховано згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1999, період роботи 25.05.1995 по 01.04.1996, оскільки запис внесено за більш ранній період; період догляду за дитиною до трьох річного віку 1986 року народження, оскільки необхідно надати сканований оригінал свідоцтва про народження.
Статтею 62 Закону №1788-XIІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XIІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 дата заповнення 20.04.1999, записи №№1-4 внесено відділом кадрів ВАТ «Торгівельний Альянс», засвідчено печаткою підприємства:
- запис № 1 - 25.05.1995 прийнята учеником продавця магазину № 2 (наказ № 33/к від 23.05.1995),
- запис №2 - 15.08.1995 переведена продавцем 3 категорії магазину № 2 (наказ № 53/к від 14.08.1995),
- запис №3 - 19.09.1995 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ №62/к від 18.09.1995),
- запис №4 - 01.04.1996 Акціонерне товариство «Сталь» реорганізовано в ВАТ «Торгівельний Альянс» (Розпорядження Запорізької ради народної дек. № 477-р від 19.03.1996).
Суд зазначає, що позивач у спірному періоді працювала на посаді продавця в ВАТ «Торгівельний Альянс», а тому вона не повинна нести відповідальність за ті чи інші не точності, неповноту або неправильності записів в її трудовій книжці.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Враховуючи вищезазначене, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі виявлених помилок.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
За наведених обставин, суд робить висновок, що внесення до трудової книжки записів за більш ранній період не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи з 25.05.1995 по 19.09.1995.
При цьому, період заявлений у позовних вимогах - по 01.04.1996, суперечить записам у трудовій книжці, а саме запису №3 - «19.09.1995 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ №62/к від 18.09.1995)», тому підлягає зарахуванню саме по 19.09.1995. 
У зв`язку з наведеним суд вважає, що сумніви відповідача 2 не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.
Щодо періоду з 25.08.1996 по 24.08.1999 догляду за дитиною до 3-х років, суд враховує наступне.
Так, відповідачем 1 для обчислення страхового стажу не враховано скановану копію свідоцтва про народження дитини позивача від 27.09.1996 серії НОМЕР_2 , оскільки не наданий сканований оригінал свідоцтва про народження дитини.
Згідно із пунктом «ж» статті 56 Закону №1788-XIІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
До 1 січня 2004 року час догляду за дитиною до трьох років зараховується до страхового стажу матері, яка на час народження дитини не перебувала у трудових відносинах, на підставі свідоцтва про народження дитини.
Так, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження дитини позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 .
Суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1).
Згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Таким чином, в разі подання сканованої копії свідоцтва про народження дитини пенсійний орган повинен був у розписці переліку отриманих/відсутніх документів зробити відповідну відмітку та встановити строк для подання додаткових документів (оригіналу свідоцтва).
Однак, в матеріалах справи немає інформації стосовно того, що пенсійний орган здійснив вказані дії.
Окрім того, згідно п. 2.23. Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Слід зазначити, що свідоцтво про народження не є документом про стаж, вік чи заробітну плату.
Отже, доводи відповідача 1 є необґрунтованими, що, своєю чергою, призвело до протиправного не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною з 25.08.1996 до досягнення нею трирічного віку.
При цьому, щодо заявленого позивачем періоду по 24.08.1999, судом встановлено, що позивач 24.06.1999 прийнята на офіціанткою в кафе магазину (наказ №10/1ок від 24.06.1999) та звільнена за власним бажанням 22.11.1999 (наказ №20/1 ок від 22.11.1999), що підтверджується записами №5 - 6 трудової книжки позивача.
Відповідачем 1 зарахований вказаний період роботи частково з 25.08.1999 по 22.11.1999, доводів щодо підстав незарахування цього періоду оскаржуване рішення не містить.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини, зарахуванню до стажу позивача підлягає: період догляду за дитиною з 25.08.1996 до досягнення нею трирічного віку, а саме по 23.06.1999 та період роботи, що підтверджений записами №5 - 6 трудової книжки позивача з 24.06.1999 по 24.08.1999 (з урахуванням періоду з 25.08.1999 по 22.11.1999, який врахований відповідачем 1).
Також, зі змісту оскаржуваного встановлено, що спірним є не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 21.04.2001 - 26.12.2018 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху № 7 (дільниця електролізу магнія), з 29.05.2019 - 20.03.2022 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху №7 (пічна дільниця) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», згідно довідок №303 від 15.12.2022, оскільки в довідці прізвище заявниці не відповідає паспортним даним заявниці. 
Стаття 51 Закону №1788-XII визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Згідно з ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжки та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, підприємством, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Відповідно до п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Спірні періоди з 21.04.2001 по 26.12.2018, з 29.05.2019 по 20.03.2022 підтверджуються записами №10 - 19, №22 - 25 в трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.04.1999.
Суд враховує, що позивачем надана для призначення пенсії довідка видана ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 15.12.2022 №303, дійсно містить помилку у прізвищі позивача, а саме вказано « ОСОБА_3 ».
При цьому, у матеріалах справи міститься довідка видана ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 17.09.2025 №73, яка відповідно до переліку документів доданих до заяви не надавалась позивачем на розгляд відповідачу 1, відповідно не оцінювалась при прийнятті рішення, відтак доводи позивача про протиправність оскаржуваного рішення з підстав неврахування відповідачем 1 цієї довідки не можуть бути прийняті судом.
Також, відповідно до долученої до матеріалів справи відповідачем 1 копії відмовної пенсійної справи, 17.12.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області проведено перевірку довідки ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 15.12.2022 №303, складено акт №0800-1002-1/5448, яким встановлено розбіжності та рекомендовано підприємству ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» надати оновлену довідку.
24.12.2025 ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» видано довідку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №93, яка підтверджує пільговий стаж позивача за Списком № 1 у період роботи з 01.08.2002 - 26.12.2018 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху № 7 (дільниця електролізу магнія) та пічна дільниця), з 29.05.2019 - 20.03.2022 за професією машиніст крану (кранівник) в цеху №7 (дільниця електролізу магнія) та пічна дільниця) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат».
З огляду на встановлені обставини, враховуючи відсутність доказів розгляду відповідачем 1 при прийнятті спірного рішення оновлених довідок ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, суд вважає, що належним та пропорційним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача, з зарахуванням до страхового стажу (загального) вищевказаних періодів роботи, а також переглядом розрахунку пільгового стажу періодів роботи за Списком № 1 відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1999 та довідок ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 17.09.2025 №73, від 24.12.2025 №93.
Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.
В той же час, норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гарантують, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. 
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, прийняте без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, є протиправним, а отже підлягає скасуванню. 
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, з огляду, також на необхідність дослідження нових документів позивача, які не досліджувалися на стадії розгляду її заяви, що належить до компетенції органів Пенсійного фонду, та оскільки у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення відповідача 1 процедура розгляду питання про призначення позивачеві пенсії вважається незакінченою, суд дійшов висновку, що вимоги про призначення та виплату пенсії в даному випадку є передчасними та задоволенню не підлягають.
Суд також, вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії, суб`єкт владних повноважень не може покладатися на свої висновки, які були спростовані судом в ході розгляду справи.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судовий збір у сумі 1331,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким прийняте протиправне рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії № 084050022874 від 26.09.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020), зарахувавши ОСОБА_1 до загального стажу період роботи 25.05.1995 - 19.09.1995 на посаді продавця в ВАТ «Торгівельний Альянс», період догляду за дитиною з 25.08.1996 до досягнення нею трирічного віку, а саме по 23.06.1999, період роботи з 24.06.1999 по 24.08.1999 (з урахуванням періоду з 25.08.1999 по 22.11.1999) на посаді офіціантки в кафе магазині НТФ «Дісайд, ЛТД», обчислити пільговий стаж враховуючи періоди роботи за Списком № 1 відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1999 та довідок ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 17.09.2025 №73, від 24.12.2025 №93, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну гривню двадцять коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ),
Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл.Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88000; код ЄДРПОУ 20453063),
Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, буд.158-б, м.Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012).

Повне судове рішення складено 03.04.2026.

Суддя Б.В. Богатинський