Справа № 165/2498/25 	Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М. 	
Провадження № 22-ц/802/467/26  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 27 січня 2026 року
В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 31 грудня 2023 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1324-2222 продукту «CreditKasa» (далі – кредитний договір). 
Позивач зазначав, що товариство згідно з умовами договору зобов`язалося надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 3 000 грн; строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період – 30 днів; промо-ставка – 2,25% в день; знижена відсоткова ставка – 2,50% в день; стандартна відсоткова ставка – 2,50% в день.
Відповідачу кредит наданий шляхом перерахування коштів на зазначений нею картковий рахунок.
Однак, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 04 червня 2025 року у неї перед товариством утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 25 275 грн, з яких: 3 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 22 275 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Разом з тим, товариство прийняло рішення про застосування до відповідача програми лояльності, а саме часткове списання заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 10 275 грн, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості становить 15 000 грн. 
Ураховуючи наведене, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1324-2222 від 31 грудня 2023 року у розмірі 15 000 грн, з яких: 3 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 12 000 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 січня 2026 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1324-2222 від 31 грудня 2023 року у розмірі 3 000 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом.
В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Кодь В. О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за нарахованими процентами за період з 31 грудня 2023 року по 17 травня 2024 року у розмірі 10 200 грн.
На переконання скаржника, суд не звернув уваги на те, що станом на момент укладення кредитного договору № 1324-2222, а саме станом на 31 грудня 2023 року, пільга для дружин/чоловіків військовослужбовців в частині ненарахування процентів, штрафних санкцій за кредитним договором не застосовувалася, у зв`язку із її відсутністю, натомість зміни до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо надання права дружинам/чоловікам військовослужбовців права ненарахування процентів, штрафів за кредитним договором виникло лише з 18 травня 2024 року, тобто з моменту внесення змін. Відповідно до умов кредитного договору № 1324-2222 від 31 грудня 2023 року проценти не є відповідальністю відповідача за неналежне виконання умов договору, а є процентами за користування кредитними коштам, а відтак у даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної дії у часі закону та ретроактивної дії. Зважаючи на це, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має право на стягнення процентів у розмірі 10 200 грн за період з 31 грудня 2023 року по 17 травня 2024 року включно.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог товариства про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а наведені в апеляційній скарзі доводи щодо скасування рішення суду, є безпідставними. Суд цілком обґрунтовано застосував п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», захищаючи права сім`ї захисника України. Позиція скаржника базується на суто формальному підході, який ігнорує мету запровадження відповідних пільг у період дії воєнного стану. Соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей є пріоритетом держави. З моменту мобілізації чоловіка відповідача (17 січня 2024 року) виникли правові підстави для звільнення сім`ї від тягаря кредитних відсотків, що і було враховано судом. ОСОБА_1 , поважаючи судове рішення та виявляючи повну добросовісність, вже повністю оплатила суму заборгованості, визначену судом першої інстанції у розмірі 3 484 грн 48 коп., з яких: 3 000 грн - тіло кредиту; 484 грн 48 коп. - судовий збір. Таким чином, рішення суду в частині стягнення фактичної заборгованості виконано в повному обсязі та навіть з невеликим надлишком. Подальші претензії фінансової установи щодо стягнення відсотків (які за сумою у декілька разів перевищують тіло кредиту) у даній ситуації виглядають як спроба надмірного збагачення за рахунок родини військовослужбовця.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 01 квітня 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованими процентами, то відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в решті рішення суду не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованими процентами та судового збору належить скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, виходячи з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 31 грудня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua укладений в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1324-2222 продукту «CreditKasa». Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С3009 (а.с.10-17). Відповідач підписала також Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» (одноразовий ідентифікатор С3009) та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (одноразовий ідентифікатор А3009) (а.с.18-27).
Відповідач ОСОБА_1 ознайомилася з умовами і порядком надання кредиту та підтвердила свою згоду на приєднання до умов кредитування та отримання кредитних коштів.
Згідно з п. 2.2. кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 3 000 грн; строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період – 30 днів; промо-ставка – 2,25% в день; знижена відсоткова ставка – 2,50% в день; дата повернення кредиту – 25 жовтня 2024 року; стандартна відсоткова ставка – 2,50% в день (розділ 4 кредитного договору).
У розділі 12 кредитного договору сторони зазначили свої реквізити, зокрема, відповідач зазначила свої анкетні та паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу та номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 . Позивачем на виконання умов договору 31 грудня 2023 року за допомогою системи LiqPay було перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 000 грн на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.29-32). 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 червня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1324-2222 від 31 грудня 2023 року становить 25 275 грн, з яких: 3 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 22 275 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відсотки нараховані в межах строку кредитування за період з 31 грудня 2023 року до 25 жовтня 2024 року включно за відсотковою ставкою 2,25% та 2,50%, як це передбачено п. 4.10. кредитного договору (а.с.33-35). З цього ж розрахунку також слідує, що відповідач на погашення заборгованості за кредитним договором жодних оплат не здійснювала.
Водночас у своїй позовній заяві товариство вказувало, що ним як кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткове списання позичальнику заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 10 275 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 000 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 12 000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що чоловік відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебуває на військовій службі по мобілізації і як військовослужбовець бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану, а тому вважав, що позичальник відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнена від сплати відсотків за користування кредитом.
Апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду, враховуючи наступне. 
У цій справі відповідач ОСОБА_1 не заперечувала факт укладення 31 грудня 2023 року з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в електронній формі кредитного договору № 1324-2222 та отримання кредиту у розмірі 3 000 грн, на підтвердження чого надала квитанцію про оплату боргу за рішенням суду у розмірі 3 485 грн.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним у письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 18 травня 2024 року) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Як було встановлено судом, чоловік відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебуває на військовій службі по мобілізації і як військовослужбовець бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану, що підтверджується довідкою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 від 27 вересня 2025 року № 1848/7/22702, довідкою командира військової частини НОМЕР_3 від 18 січня 2024 року № 211, довідкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 листопада 2025 року № 2/3464.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зміни до п.15 ст. 14 згаданого Закону були внесені лише 18 травня 2024 року і саме з цього часу у відповідача ОСОБА_1 , як дружини військовослужбовця, виникло право щодо ненарахування процентів, штрафів за кредитним договором, тобто з моменту внесення змін. Відповідно до умов кредитного договору № 1324-2222 від 31 грудня 2023 року проценти не є відповідальністю відповідача за неналежне виконання умов договору, а є процентами за користування кредитними коштам, а відтак у даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної дії у часі закону та ретроактивної дії. 
Зважаючи на це, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має право на стягнення з відповідача процентів за період з 31 грудня 2023 року до 17 травня 2024 року включно. 
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. 
Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року. При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23 квітня 2024 року включно до 20 серпня 2024 року включно); - з 21 серпня 2024 року включно та надалі – 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року. Договір був укладений 31 грудня 2023 року. 
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зважаючи на те, що у цій справі договір укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому строк дії п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Отже, у даному випадку розмір простроченої заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором належить розраховувати, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%, а не промо-ставки – 2,25% в день та стандартної відсоткової ставки – 2,50% в день, як це визначено умовами кредитного договору, що не відповідає положенням зазначеного Закону. Оскільки відповідач ОСОБА_1 набула пільгу, відповідно до якої звільнена від сплати процентів за користування кредитом лише з 18 травня 2024 року, та враховуючи, що вона не здійснювала жодних оплат по кредитному договору, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість за нарахованими процентами за кредитним договором за період з 31 грудня 2023 року до 17 травня 2024 року включно, що становить 138 календарних днів, у розмірі 4 140 грн (3 000 грн х 1% х 138 календарних днів). 
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором у розмірі 4 140 грн, що є підставою для скасування ухваленого у цій справі судового рішення в оскаржуваній частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення процентів за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх часткове задоволення. Зважаючи на наведене, апеляційна скарга позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд у цій справі оскаржуване рішення суду в оскаржуваній частині скасовує та ухвалює в цій частині нове судове рішення, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат. 
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на його користь з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 153 грн 06 коп. та 1 002 грн 92 коп. за подання апеляційної скарги, а всього 2 155 грн 98 коп.
Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 27 січня 2026 року у цій справі в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованими процентами та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1324-2222 від 31 грудня 2023 року у розмірі 4 140 (чотири тисячі сто сорок) гривень, що складається з простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 155 (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень 98 (дев`яносто вісім) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: