Справа 688/1214/26 
№ 2-о/688/56/26 

Рішення 
Іменем України

23 березня 2026 року          м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Огородніка І.В.,
при секретарі - Антонюк І.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованої особи Шепетівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

до суду, в порядку окремого провадження, надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Калуга, калузької області, російської федерації.
В обґрунтування заяви зазначено заявником, що заявниця та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є родинною, а саме ОСОБА_3 є її тіткою. Вони весь час підтримували родинні відносини. ЇЇ тітка народилася та проживала в АДРЕСА_1 . Ще до початку повномасштабного вторгнення, з метою відвідати родичів, ОСОБА_3 виїхала на територію російської федерації, однак у зв`язку з початком війни та погіршенням стану здоров`я не змогла повернутись на територію України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Її смерть була зафіксована відповідними органами м. калуги калузької області російської федерації, про що свідчать довідка про смерть С-13280 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 25.03.2025 року.
Після її смерті відкрилась спадщина. заявниця дізналася, що за життя 04.11.2019 року остання склала на її ім`я заповіт зареєстрованим в реєстрі за №3-40 та посвідчений в.о. старости с.Коськів Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Звернувшись до нотаріуса та відділу РАЦС з метою оформлення спадщини зрозуміла, що позбавлена можливості прийняти спадщину у зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть, оскільки остання померла на території російської федерації та отримати свідоцтво про її смерть неможливо, через те, що факт її смерті відбувся на території російської федерації, яка є територією країни-агресора, а медичний документ, на підтвердження факту смерті видано органом, що розташований на території російської федерації.
Справу розглянуто за відсутності учасників справи, повідомлених належним чином.
Представник заявника подала заяву про можливість розгляду справи за її та заявника відсутності.
Заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту суду не надано.
Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Як зазначає заявник, що заявниця та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є родинною, а саме ОСОБА_3 є її тіткою. Вони весь час підтримували родинні відносини. ЇЇ тітка народилася та проживала в АДРЕСА_1 . Ще до початку повномасштабного вторгнення, з метою відвідати родичів, ОСОБА_3 виїхала на територію російської федерації, однак у зв`язку з початком війни та погіршенням стану здоров`я не змогла повернутись на територію України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Її смерть була зафіксована відповідними органами м. калуги калузької області російської федерації, про що свідчать довідка про смерть С-13280 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 25.03.2025 року.
Після її смерті відкрилась спадщина. заявниця дізналася, що за життя 04.11.2019 року остання склала на її ім`я заповіт зареєстрованим в реєстрі за №3-40 та посвідчений в.о. старости с.Коськів Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Звернувшись до нотаріуса та відділу РАЦС з метою оформлення спадщини зрозуміла, що позбавлена можливості прийняти спадщину у зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть, оскільки остання померла на території російської федерації та отримати свідоцтво про її смерть неможливо, через те, що факт її смерті відбувся на території російської федерації, яка є територією країни-агресора, а медичний документ, на підтвердження факту смерті видано органом, що розташований на території російської федерації.
Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон) встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.
Так, відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.
Згідно з частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з п.5 ч.3 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини.
У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.
Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.
При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.
Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), зазначає, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Калуга, калузької області, російської федерації.
Відповідно до вимог ч.2 ст.319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м. Калуга, калузької області, російської федерації.
Згідно з вимогами ч.4 ст.316 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст.293,315-319,352, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересованої особи Шепетівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м. Калуга, калузької області, російської федерації.
Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення підлягає до негайного виконання.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя           Ігор ОГОРОДНІК