ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року  Справа № 902/1219/24(902/1103/25) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Крейбух О.Г. 

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/1219/24(902/1103/25)
за позовом Фермерського господарства "КАРАТ" в особі арбітражного керуючого Болховітіна В.М.
до  ОСОБА_1 
до Фермерського господарства "ДОБРОБУТ-БСГ"
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно
в межах справи № 902/1219/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛЕДА"
до Фермерського господарства "КАРАТ"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 28.10.2025 у справі №902/1219/24(902/1103/25) відмовлено в задоволенні позову Фермерського господарства "КАРАТ" в особі арбітражного керуючого Болховітіна В.М. до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "ДОБРОБУТ-БСГ" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно в межах справи № 902/1219/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛЕДА" до Фермерського господарства "КАРАТ" про банкрутство.
Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "КАРАТ" в дохід Державного бюджету України 51 164,8 грн - судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ФГ "КАРАТ" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30.10.2023, що був укладений між ФГ "КАРАТ" та ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов задоволити.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 апеляційну скаргу Фермерського господарства "КАРАТ" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 28.10.2025 у справі № 902/1219/24(902/1103/25) залишено без змін.
17.03.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/1219/24(902/1103/25), в якій просить стягнути з Фермерського господарства "КАРАТ" на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 39 558,40 грн.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2026 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/1219/24(902/1103/25). Запропоновано Фермерському господарству "КАРАТ" за наявності надати суду свої заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/1219/24(902/1103/25).
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/1219/24(902/1103/25), колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 5 ч.1 ст.237 ГПК України зазначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема - як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно зі ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.126 ГПК України).
У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст.126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Верховного суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18.
Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).
Як вбачається, ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції надала копії Додаткової угоди № 2 від 01.12.2025 до Договору про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025, Рахунку №04/12/25/1 від 04.12.2025, Платіжної інструкції від 04.12.2025, Акту приймання-передачі наданих послуг № 2 від 07.01.2026, Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (уточнений) № 07/01/26/1Р від 07.01.2026, Додаткової угоди № 3 від 16.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025, Рахунку № 17/03/26/1 від 17.03.2026, Платіжної інструкції від 17.03.2026, Акту приймання-передачі наданих послуг № 3 від 17.03.2026, Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги № 07/03/26/1Р від 17.03.2026.
Так, 11.08.2025 між ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та Фізичною особою-підприємцем, адвокатом Піпко Андрієм Миколайовичем (далі - Адвокат) укладено Договір № 1 про надання правової допомоги (далі - Договір) (т.1, а.с. 253-255), відповідно до п.1.1 якого Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі № 902/1219/24 за позовними вимогами до Клієнта і пов`язаних з цим питань (далі - Справа).
Згідно з п.3.1. Договору, Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Сплачена Клієнтом Адвокату вищевказана сума відповідає і складає розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі Справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічників Адвоката відповідно до обсягу наданих послуг і виконаних робіт (п. 3.2. Договору).
Пунктом.3.3 Договору передбачено, що для цілей відшкодування судових витрат Адвокат складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, який при потребі подає суду.
Згідно вимог Закону розмір витрат на оплату послуг Адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних Адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим Адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих Адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п.3.4 Договору).
Відповідно до п.3.5 Договору, в акті приймання - передачі наданих послуг Сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до п.3.1 цього Договору.
Згідно з п.3.6 Договору, в разі винесення судового рішення у Справі на користь Клієнта весь гонорар сплачується Адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення у Справі. Ця умова регламентує так званий "гонорар успіху", оплата якого відбувається у разі винесення судового рішення на користь Клієнта.
Відтак, колегія суддів вважає за необхідне окремо наголосити, що саме адвокат Піпко А.М. у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення прямо і недвозначно зазначає, що відповідна умова договору передбачає "гонорар успіху", тобто винагороду, сплата якої поставлена у пряму залежність від досягнення позитивного для клієнта результату у вигляді ухвалення судового рішення на його користь.
В підтвердження того, що Адвокат належним чином надав Клієнту правову допомогу у Справі в цілому чи на окремих стадіях складається акт приймання-передачі наданих послуг (п.3.7 Договору).
На підставі Договору, адвокату Піпку Андрію Миколайовичу був виданий Ордер серії АВ №1223130 від 11.08.2025 на представництво інтересів Лутковської Наталії Василівни у Господарському суді Вінницької області, Північно-західному апеляційному господарському суді, Верховному суді (т.1 а.с.256).
01.12.2025 між Сторонами підписано Додаткову угоду № 2 до Договору про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025, згідно п.1 якої, Сторони домовились доповнити Договір пунктом 3.12 наступного змісту: "3.12 Сторони за взаємною домовленістю визначили розмір гонорару за надання Клієнту Адвокатом правової (правничої) допомоги у Північно-західному апеляційному господарському суді у фіксованому розмірі в сумі 29 068,80 грн.
За рахунком № 04/12/25/1 від 04.12.2025 Лутковська Н.В. перерахувала адвокату Піпку А.М. 29 068,80 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією від 04.12.2025.
З метою обрахування розміру гонорару за надання правової (правничої) допомоги в Північно-західному апеляційному господарському суді за період з 01.12.2025 по 07.01.2026 на підставі Договору, 07.01.2026 було складено Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (уточнений) №07/01/26/1Р, згідно якого адвокатом надало наступний обсяг правничої (правової) допомоги:
- 01.12.2025 складання Додаткової угоди № 2 до Договору про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025;
- 07.01.2026 підготовка заяви про внесення РНОКПП, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та долучення відзиву на апеляційну скаргу від 07.01.2026.
- 07.01.2026 підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 07.01.2026.
07.01.2026 між Сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 07.01.2026, згідно з п.1 якого, Клієнт визнає, що Договір станом на дату складання даного акту належним чином виконано Адвокатом та Клієнт немає до Адвоката жодних претензій. Договір діє до набрання судовим рішенням у Справі законної сили, підписання Сторонами акту прийняття-передачі наданих послуг в цілому.
Пунктом 2 вказаного вище акту, Сторони узгодили, що за надання правової (правничої) допомоги за Договором в Північно-західному апеляційному господарському суді Клієнт сплачує Адвокату гонорар за взаємною домовленістю у фіксованому розмірі в сумі 29 068,80 грн.
16.02.2026 між Сторонами підписано Додаткову угоду № 3 до Договору про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025, згідно з п.1 якої, Сторони домовились викласти пункт 3.12 Договору в наступній редакції: "3.12 Сторони за взаємною домовленістю визначили розмір гонорару за надання Клієнту Адвокатом правової (правничої) допомоги у Північно-західному апеляційному господарському суді в період з 01.12.2025 по 16.03.2026 у фіксованому розмірі 39 558,40 грн.
За рахунком № 17/03/26/1 від 17.03.2026 Лутковська Н.В. перерахувала адвокату Піпку А.М. 10 489,60 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією від 17.03.2026.
З метою обрахування розміру гонорару за надання правової (правничої) допомоги в Північно-західному апеляційному господарському суді за період з 01.12.2025 по 16.03.2026 на підставі Договору, 17.03.2026 було складено Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги №07/03/26/1Р, згідно якого адвокатом надало наступний обсяг правничої (правової) допомоги:
- 16.02.2026, 16.03.2026 участь в судових засіданнях;
- 01.12.2025 складання Додаткової угоди № 2 до Договору про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025;
- 07.01.2026 підготовка заяви про внесення РНОКПП, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та долучення відзиву на апеляційну скаргу від 07.01.2026.
- 07.01.2026 підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 07.01.2026.
17.03.2026 між Сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 17.03.2026, згідно з п.1 якого, Клієнт визнає, що Договір станом на дату складання даного акту належним чином виконано Адвокатом та Клієнт немає до Адвоката жодних претензій. Договір діє до набрання судовим рішенням у Справі законної сили, підписання Сторонами акту прийняття-передачі наданих послуг в цілому.
Пунктом 2 вказаного вище акту, Сторони узгодили, що за надання правової (правничої) допомоги за Договором в Північно-західному апеляційному господарському суді за період з 08.01.2026 по 16.03.2026 Клієнт сплачує Адвокату гонорар за взаємною домовленістю у фіксованому розмірі в сумі 10 489,60 грн.
З наведеного вбачається те, що 10 489,60 грн є погодженим між Лутковською Н.В. та адвокатом Піпко А.М. "гонораром успіху", що сплачується за умови винесення рішення на користь останньої.
Вказаний висновок підтверджується змістом п.3.6 Договору, Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги № 07/03/26/1Р від 17.03.2026, заяви про ухвалення додаткового рішення, а також тим, що Лутковська Н.В. здійснила сплату коштів в розмірі 10 489,60 грн - 17.03.2026, тобто після ухвалення (16.03.2026) судом апеляційної інстанції постанови у даній справі на користь останньої.
Відтак, беручи до уваги встановлені обставини справи, досліджені докази та зміст умов укладеного між Cторонами Договору, колегія суддів дійшла до висновку, що вартість фактично наданих адвокатом послуг становить 29 068,80 грн, тоді як сума у розмірі 10 489,60 грн, згідно з положенням п.3.6 Договору та з урахуванням пояснень самого адвоката Піпка А.М., є погодженим між Сторонами "гонораром успіху".
Проаналізувавши надані представником відповідача-1 в обґрунтування розміру адвокатських витрат документи, здійснивши аналіз доводів заявника, а також співмірності заявленого останнім розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на суму 29 068,80 грн є підтвердженими, співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг (з огляду на обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору), відповідають критерію розумності їх розміру.
При цьому, позивачем будь-яких заперечень щодо розміру, неспівмірності, нерозумності, нереальності понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу суду надано не було.
Щодо додаткової винагороди - "гонорару успіху" в розмірі 10 489,60 грн, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При встановленні розміру гонорару, відповідно до ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як "гонорар успіху", проте апеляційний господарський суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Апеляційний господарський суд відзначає, що у цій справі підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України, і вимога відповідача-1 обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.
Водночас п.3.6 Договору передбачено сплату так званого "гонорару успіху", що є додатковою винагородою Адвоката понад основний гонорар та підлягає виплаті Клієнтом виключно у разі ухвалення судового рішення у справі на користь Клієнта.
Тобто, "гонорар успіху" не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.
Одночасно суд звертає увагу, що така додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як "гонорар успіху", за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні п.1 ч.2 ст.126 ГПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що "гонорар успіху", передбачений п.3.6 Договору, не є необхідними витратами, пов`язаними із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим підстави для відшкодування ОСОБА_1 "гонорару успіху" в розмірі 10 489,60 грн, відсутні.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/13071/19.
Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегією суддів у даній справі були враховані висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення відповідачем-1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а також те, що розмір зазначених витрат підтверджується матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про покладення зазначених витрат в розмірі 29 068,80 грн на позивача (апелянта) у відповідності до вимог ст.129 ГПК України, тоді як у відшкодуванні ОСОБА_1 "гонорару успіху" в розмірі 10 489,60 грн - відмовляє.
Колегія суддів зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини між відповідачем-1 та адвокатом за укладеним Договором про надання правової допомоги № 1 від 11.08.2025, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з відмовою у відшкодуванні ОСОБА_1 "гонорару успіху" в розмірі 10 489,60 грн, про який домовились відповідач-1 та адвокат Піпко А.М. (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №902/1219/24(902/1103/25) - задоволити частково.
2. Стягнути з Фермерського господарства "КАРАТ" на користь ОСОБА_1 29 068,80 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
В решті заяви відмовити.
3. Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Крейбух О.Г.