РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
Справа № 495/3998/25
Номер провадження 2/495/2405/2026
30 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі головуючої судді Топалової А.Л.., за участю секретаря судового засідання Кісьовою А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованістю за опалення, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення у розмірі 40636,14 грн та судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» є суб`єктом, який надає централізоване теплопостачання мешканцям міста Білгород-Дністровського, зокрема і відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач за надані послуги з теплопостачання належним чином не сплачує, квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг. Між КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» та відповідачем встановленні фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Враховуючи фактичні договірні відносини між позивачем, з однієї сторони, яким виконуються свої зобов`язання вчасно, якісно та відповідачем, з другої сторони, яким свої зобов`язання виконуються недобросовісно, з порушення вимог чинного законодавства, у відповідача перед позивачем за надані послуги виникла заборгованість в період з травня 2012 року по квітень 2025 у розмірі 40636,14 грн. За період надання послуг від абонента скарг та заяв не надходило.
На запит суду про встановлення місця реєстрації відповідача Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради листом від 02.07.2025 року повідомив, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 25.07.2025 відкрито провадження у справі її розгляд вирішено здійснювати за правилам спрощеного позовного провадження.
У судове засідання сторони не зявилися.
Представник позивача надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлялась шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка повернулась до суду без вручення адресату з відміткою трекінгу АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою», отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона вважається такою, що повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталась.
Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
За змістом пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд вважає, що відповідач не з`явилась до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Керуючись статтею 280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, наступне.
Між КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» та відповідачкою договір на надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення не укладався.
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено листом Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 02.07.2025 №02-15/29/4149/2614.
Відповідач є абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення оселі за вищевказаною адресою. 
Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 461 від 06.12.2018 встановлено з 01.01.2019 скориговані двоставкові тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення по комунальному підприємству «Білгород-Дністровськтеплоенерго».
В подальшому рішеннями виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 354 від 30.09.2022 №447 від 27.09.2023, № 399 від 20.09.2024 встановлено скориговані двоставкові тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення по комунальному підприємству «Білгород-Дністровськтеплоенерго».
Згідно з розрахунком заборгованості за опалення відповідача, складеного начальником абонентського відділу КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», за період з травня 2012 року по квітень 2025 станом на 01.05.2025 року заборгованість за опалення відповідачки складає 40636,14 грн.
При цьому доказів, які б підтверджували вартість встановлених тарифів до 01.01.2019 року матеріали справи не містять, що позбавляє суд визначити обґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості. 
Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно із ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з п. 28 Правил, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення.
Жодної письмової відмови від отримання послуг з централізованого опалення у встановленому законом порядку відповідачем суду не надано.
За таких обставин та відповідно до п. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Згідно ст. ст. 66-68 ЖК України, п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, ст. ст.20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розділу ІV Постанови КМУ від 24.10.2006 року № 955 «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», наймачі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за надані послуги з тепло забезпечення, постачання гарячої води, а також абонплати.
Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим місяцем для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших строків.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За визначенням, наданим у п.5ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017за№2189-VІІІ(надалі Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст.2 Закону №2189-VІІІ).
За змістом статті 5 Закону № 2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать: 1)житлова послуга-послуга з управління багато квартирним будинком; 2)комунальні послуги-послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
У даному випадку суд звертає увагу, що відповідно до Пункту 1 частини першої статті 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачене право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Враховуючи, що  ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а отже є споживачем комунальних послуг. 
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 допущено заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання з урахуванням наданих рішень виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, якими встановлені відповідні тарифи, зокрема з травня 2019 по квітень 2020 – 5868,64 грн.; травень 2020 - квітень 2021 – заборгованість відсутня; травень 2021 - квітень 2022 – 3559,65 грн; травень 2022 - квітень 2023 – 8002,17 грн; травень 2023 – квітень 2024 – 7121,32 грн; травень 2024-квітень 2025 - 7226,41 грн. Загальна сума заборгованості складає 31778,19 грн. за період з травня 2019 по квітень 2025.
В іншій частині позовних вимог суд відмовляє у задоволенні з підстав відсутності у матеріалах справи доказів про вартість встановлених тарифів у переіод з 2012 по 2019.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги, було задоволено частково (на 78,19%) то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2367,99 грн (3028х78,19%/100).
Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» заборгованість за теплопостачання у сумі 31778,19 грн. (тридцять одну тисячу сімсот сімдесят вісім гривень 19 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору у сумі 2367,99 грн. (дві тисячі триста шістдесят сім грн 99 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Повний текст складено 30.03.2026.

Повне ім`я (найменування) сторін:
позивач: Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго», код ЄДРПОУ 32132501, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, 2 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя    Анна ТОПАЛОВА