Справа № 583/952/23
2/583/122/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді     Яценко Н.Г., 
з участю секретаря судового засідання Артеменко О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
07.03.2023 представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 12.10.2010 станом на 29.01.2023 в загальному розмірі 57666,40 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 47172,98 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 10493,42 грн, а також стягнути судові витрати.
Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12.10.2010, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. На підставі цього договору відповідачці було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 47000,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку, користувалася картковим рахунком. Однак, у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором за ОСОБА_1 станом на 29.01.2023 утворилася заборгованість в загальному розмірі 57666,40 грн, що складається із: заборгованості за кредитом – 47172,98 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом – 10493,42 грн, яку у добровільному порядку остання не сплачує. 
20.03.2023 за ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023 позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 12.10.2010 в сумі 57666,40 грн, а також судові витрати в розмірі 2684,00 грн.
02.10.2025 представник відповідачки у справі - адвокат Савочка А.М. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 заочного рішення суду не отримувала та участі в розгляді справи не брала, оскільки з жовтня 2019 року постійно проживає в Польщі. 02.10.2025 представник заявниці ознайомився зі справою та отримав повний текст заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023. По обставинам справи зазначив, що платіжна картка перебувала у ОСОБА_1 та вона нею користувалася. 07.04.2022 ОСОБА_1 , під час перебування в Польщі, виявила неможливість доступу до карткового рахунку та подала заяву про скасування транзакцій шляхом звернення по телефону на «гарячу лінію» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а 08.08.2022, під час першого приїзду до м. Охтирка подала заяву про вчинення злочину до органів Національної поліції з приводу незаконного заволодіння невідомими особами грошовими коштами в сумі 45260,00 грн з її банківської картки. Відомості за її заявою були внесені до ЄРДР за №12022205480000144 та розпочато досудове розслідування. Заявляє, що ОСОБА_1 жодних дій спрямованих на збільшення кредитного ліміту не здійснювала та відповідних заявок до банку не подавала. Наголосив, що відповідачка вчинила всі необхідні дії, спрямовані на з`ясування обставин незаконного доступу до її рахунку та незаконного заволодіння коштами, що на ньому містилися.
16.10.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено заяву ОСОБА_1 , поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023, справу призначено до розгляду.
11.11.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачкою неодноразово підписувались заяви на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме 04.12.2015, 20.10.2019, 11.12.2021, в яких, серед іншого, сторонами було узгоджено, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта та не потребує додаткового погодження із клієнтом. Звертає увагу, що починаючи з 07.04.2022 було проведено ряд платежів, які призвели до простроченої заборгованості. Враховуючи, що блокування картки відбулось вже після здійснення транзакцій, відповідальність за виникнення заборгованості та збитків від виконання неналежних платіжних операцій покладаються на користувача. Зазначає, що відповідачка не надала жодних доказів, що списання відбулось з вини банку та даних осіб, на рахунки яких було здійснено переказ коштів. Підписання вказаних вище документів та оспорювана фінансова операція (отримання кредитних коштів у розмірі 57666,40грн) здійснено з допомогою системи інтернет-банкінгу «Приват24», для реєстрації в якому та здійсненні управління рахунками з її допомогою особі необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта банку, а й до іншої особистої інформації клієнта банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта. Без розголошення з боку відповідачки номера банківських карток, ПІН-кодів банківських карток, особа, навіть перевипустивши sim-карту або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти з рахунків клієнта. Вхід в «Приват24» відбувся при вірному веденні фінансового номеру телефону та вірному введенні PIN-коду входу у вказаний аккаунт. Доказів того, що вхід в аккаунт «Приват24» став можливим без введення паролю входу відомого лише відповідачці та без підтвердження авторизації не надано. Не надано доказів того, що номер телефону відповідачки, який був її фінансовим номером в АТ «ПРИВАТБАНК», за нею не був зареєстрований, тобто послуги зв`язку надавались оператором мобільного зв`язку знеособлено. Також відповідачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що даний переказ був здійснений іншою особою. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
08.12.2025 представником позивача подані додаткові пояснення, в яких зазначено, що позивачем було проведено перевірку транзакцій відповідачки, вхід і використання додатку «Приват24» та встановлено наступне. Кошти через систему «Приват24» клієнта ОСОБА_1 з картки НОМЕР_1 однією транзакцією у загальній сумі 3105,45 грн перераховані на картку НОМЕР_2 (емітована АТ «АКЦЕНТ-БАНК»), власника не встановлено, та зроблено чотири перекази WESTERNUNION на загальну суму 40695,30 грн, отримувач ZMIIEVSKYI OLEH RUSLANOVICH. Картка 5375235211010234 в банкоматах ПриватБанку у період з 01.01.2022 по 01.11.2025 ні разу не використовувалась. Картка №5375235211010234 внесена до списку скомпрометованих карт інших банків. Аналізом логу входів клієнта в «Приват24» встановлено, що 07.04.2022 вхід до її акаунту здійснювалися з пристроїв, які раніше не використовувались, а саме Personal computer (fingerprint: 66ded1583793447ae477a7f88782c7) з IP-адреси, яка раніше не використовувалась: 37.73.47.30 (Limited Liability Company Lifecell, м. Львів) та з телефону ZTE 8010|ZTE (IMEI : 608e9d5a93c00e15) з IP-адреси, який раніше не використовувався: 37.73.47.30 (Limited Liability Company Lifecell, м. Львів). Перевіркою пристрою Personal computer (fingerprint: 66ded1583793447ae477a7f88782c7) та телефону ZTE 8010|ZTE (IMEI: 608e9d5a93c00e15) встановлено, що входи з 01.04.2022 до інших акаунтів з даних пристроїв не здійснювалися. За 07.04.2022 змін фінансового телефону та паролю входу в аккаунту «Приват24» клієнта ОСОБА_1 не було. Згідно з виборкою «SMSARC Архив исходящих СМС по номеру телефона за период», виборки «OTPPAS Выборка по SMS-сообщениям с ОТР паролями та PHONSM Выборка СМС, отправленных клиенту» встановлено, що інформація за період з 01.04.2024 по 10.04.2024 не збереглися у зв`язку з вичерпанням строку їх зберігання. ПІН-коди карток змінювалися тільки 07.04.2022 21:24:21. Під час перевірки було також виявлено, що додаток «Приват24» був встановлений на іншому фінансовому номері (+380509274978), та як сама повідомила ОСОБА_1 , під час спілкування з оператором колл-центу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», цей номер належав її доньці. Таким чином інформація про реквізити картки була доступна стороннім особам, що, в такому разі, свідчить про вчинення шахрайських дій з вини користувача. Звертає увагу, що недостатньо лише випустити іншу сім-картку Клієнта, здійснити переадресацію або мати «фінансовий» мобільний номер телефону клієнта, потрібно ще обов`язково знати пароль входу в аккаунт «Приват24», а щоб його змінити, необхідно володіти ПІН-кодом діючої картки клієнта. Щоб зняти кошти в банкоматі без картки, необхідно також знати ПІН-код картки, з якої знімаються кошти, для того щоб змінити «фінансовий» мобільний номер телефону, необхідно в обов`язковому випадку вводити ПІН-код картки. Тобто, без розголошення чи передачі з боку ОСОБА_1 ПІН-коду своєї картки, номеру своїх карток, інша особа, навіть перевипустивши сім-картку, або маючи «фінансовий» мобільний номер телефону клієнта, не змогла б ні зайти в аккаунт «Приват24», ні змінити «фінансовий» мобільний номер телефону клієнта, ні зняти чи переказати грошові кошти. Успішне проведення зазначених операцій по карті відповідачки вимагало від держателя карти введення не тільки номера платіжної карти та строку її дії, але і спеціального трьохзначного коду безпеки платежів (СVV), відповідно до вимог МПС Visa International и Master Card. Даний код безпеки наноситься банком-емітентом на платіжну карту типографським способом, а це свідчить про те, що особа, фактично використавши платіжну карту відповідачки володіла цією інформацією.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідачки подав заяву про розгляд справи без їх участі.
При цьому у попередніх судових засіданнях представники сторін висловили свої позиції щодо предмету спору, а саме щодо підтримання позовних вимог стороною позивача та невизнання позовних вимог стороною відповідача з мотивів, викладених у поданих ними процесуальних документах.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.
Встановлено, що 12.10.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписанням заяви вона засвідчила, що ознайомилася і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, зобов`язалася їх виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку privatbank.ua (т.1, а.с. 24).
Крім того, 12.10.2010 ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до умов якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка на місяць - 2,5%, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття готівки: - в банкоматах та пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - 4% від суми операцій; - в банкоматах інших банків України – 4% + 5 грн / 1 $; - в закордонних банкоматах – 4% + 30 грн / 3 $; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн та більше; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (а.с. 25).
На підтвердження своїх вимог банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, які відповідачкою не підписані (т.1, а.с. 26-50).
04.12.2015 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т.1, а.с. 23-30).
11.12.2021 ОСОБА_1 підписала електронним підписом заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій було визначено такі умови кредитування: встановлено тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія; розмір кредитного ліміту не перевищує 200000,00 грн для карток «Універсальна» та «Універсальна GOLD»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; розмір процентної ставки – 42,0% річних для карт «Універсальна», 40,8% річних для карт «Універсальна GOLD»; процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту – 84,0% річних для карт «Універсальна», 81,6% річних для карт «Універсальна GOLD». Повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; - 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту можу бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта та не потребує додаткового погодження із клієнтом (т.1, а.с. 161-171).
Відповідно до довідки, наданої позивачем,  ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору б/н надано кредитні картки № НОМЕР_3 від 12.10.2010 терміном дії до 08/14, № НОМЕР_4 від 20.02.2012 з терміном дії до 11/15, № НОМЕР_5 від 02.07.2013 терміном дії до 07/17, № НОМЕР_6 від 29.09.2014 з терміном дії до 09/18, № НОМЕР_7 від 22.11.2017 терміном дії до 04/21, № НОМЕР_1 від 05.03.2021 з терміном дії до 08/24 (т.1, а.с. 23).
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на  ОСОБА_1 вбачається, що 12.10.2010 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_8 , на який 12.10.2010 встановлено кредитний ліміт в розмірі 2800,00 грн, який в подальшому поступово збільшувався. 14.01.2022 кредитний ліміт було збільшено до 47000,00 грн, а 26.12.2022 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн (т.1, а.с. 22).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 12.10.2010, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , станом на 29.01.2023 рахується заборгованість у розмірі 57666,40 грн, з них: 47172,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10493,42 грн - заборгованість за простроченими відсотками (т.1, а.с. 4-21).
З матеріалів кримінального провадження №12022205480000144 від 08.08.2022, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що 17.05.2022 та 22.06.2022 ОСОБА_1 зверталася до органів Національної поліції з повідомленням щодо зникнення з її банківського рахунку грошових коштів.
08.08.2022 за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022205480000144 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке 26.08.2022 постановою прокурора Охтирської окружної прокуратури було перекваліфіковано на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було допитано потерпілу ОСОБА_1 , яка пояснила, що з 19.10.2019 до 12.12.2022 вона без виїзду знаходилася за кордоном в Республіці Польща. Має кредитну картку № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Приблизно 23.04.2022 її донька, ОСОБА_2 , яка була разом з нею за кордоном, помітила, що її мобільний номер НОМЕР_9 не працює. Після цього ОСОБА_2 звернулася до свого чоловіка ОСОБА_3 , який на той час перебував в Україні в м Охтирка, для того, щоб він з`ясував причину, через що мобільний телефон заблокований та не працює. Через деякий час ОСОБА_3 зателефонував та розповів, що картка банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», власником якої вона являється, і яка була прив`язана до мобільного номера телефону доньки ОСОБА_4 , заблокована ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також додав, що з даної картки 07.04.2022 були списані кредитні кошти в сумі в сумі 45260 грн. Вона особисто в цей період грошові кошти не знімала, цією карткою користувалася задовго до цього випадку. Жодних смс-повідомлень щодо зняття коштів їй не надходило, підтверджуючих дзвінків від працівників банку вона не отримувала.
Також було допитано свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що 05.03.2022 у зв`язку бойовими діями вона з дитиною виїхала за кордон до Польщі, повернулася до України 15.09.2022. У Польщі перебувала разом з матір`ю, ОСОБА_1 , яка там мешкала вже близько 3 років. У її матері є банківська картка № НОМЕР_1 , що емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунком НОМЕР_10 , з якої було здійснено несанкціоноване зняття грошових коштів в сумі 45260,00 грн. Приблизно 23.04.2022 вона помітила, що її мобільний номер НОМЕР_9 не працює. Після цього вона звернулася до свого чоловіка ОСОБА_3 , який на той час перебував в Україні в м Охтирка, для того, щоб він з`ясував причину через що мобільний телефон заблокований та не працює. Через деякий час ОСОБА_3 зателефонував та розповів, що мобільний номер телефону заблокований, а також картка банку AТ КБ «ПРИВАТБАНК», власником якої являється ОСОБА_1 і яка була прив`язана до мобільного номера телефону ОСОБА_2 , заблокована 07.04.2022. А також повідомив, що на даній картці мається кредит в сумі 45260 грн, який був списаний 07.04.2022. Як їй відомо, ОСОБА_1 ніхто не телефонував, за посиланнями вона не переходила. Вона особисто ці грошові кошти не знімала та карткою не користувалася в цей період.
Крім того, за матеріалами кримінального провадження допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що від свої тещі ОСОБА_1 , яка знаходилася з кінця 2020 року в Польщі, йому стало відомо, що остання має банківську кредитну карту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка прив`язана до номеру телефону його дружини ОСОБА_2 № НОМЕР_11 . Даною картою ОСОБА_1 не користувалась близько 4 місяців та знала, що на карті має кредитні кошти в сумі 45000,00 грн. 09.05.2022 вона намагалась розрахуватись даною картою в м. Гданськ Польща, але не змогла, так як грошей на картці не було. За допомогою гарячої лінії ОСОБА_1 зв`язалась з працівниками АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та дізналась, що 07.04.2022 з її карти були здійснені операції списання коштів на загальну суму 45260 грн з урахуванням комісії, про які вона не знала та не мала до цього ніякого відношення. Крім того, 07.04.2022 близько о 17.00 год. він не міг додзвонитись до дружини за її номером телефону № НОМЕР_11 . 10.05.2022 він звернувся до центру «Водафон», щоб відновити карту дружині, на що працівники повідомили, що з 14.04.2022 по 20.04.2022 номер телефону був перереєстрований за номером НОМЕР_12 .
Відповідно до наданих позивачем матеріалів службової перевірки з додатками (електронний документ з вкладеннями) співробітниками банку було проведено перевірку за фактом не підтвердження ОСОБА_1 операцій за її карткою № НОМЕР_1 за 07.04.2022 на загальну суму 43800,75 грн (включно з комісією). Перевіркою встановлено, що кошти через систему «Приват24» клієнта ОСОБА_1 з картки НОМЕР_1 однією транзакцією у загальній сумі 3105,45 грн перераховані на картку НОМЕР_2 (емітована АТ «АКЦЕНТ-БАНК»), власника не встановлено, та зроблено чотири перекази WESTERNUNION на загальну суму 40695,30 грн, отримувач ZMIIEVSKYI OLEH RUSLANOVICH. Картка 5375235211010234 в банкоматах ПриватБанку у період з 01.01.2022 по 01.11.2025 ні разу не використовувалась. Картка №5375235211010234 внесена до списку скомпрометованих карт інших банків. Аналізом логу входів клієнта в «Приват24» встановлено, що 07.04.2022 вхід до її акаунту здійснювався з пристроїв, які раніше не використовувались, а саме Personal computer (fingerprint: 66ded1583793447ae477a7f88782c7) з IP-адреси, яка раніше не використовувалась: 37.73.47.30 (Limited Liability Company Lifecell, м. Львів) та з телефону ZTE 8010|ZTE (IMEI : 608e9d5a93c00e15) з IP-адреси, який раніше не використовувався: 37.73.47.30 (Limited Liability Company Lifecell, м. Львів). Перевіркою пристрою Personal computer (fingerprint: 66ded1583793447ae477a7f88782c7) та телефону ZTE 8010|ZTE (IMEI: 608e9d5a93c00e15) встановлено, що входи з 01.04.2022 до інших акаунтів з даних пристроїв не здійснювалися. За 07.04.2022 змін фінансового телефону та паролю входу в аккаунту «Приват24» клієнта ОСОБА_1 не було. Згідно з виборкою «SMSARC Архив исходящих СМС по номеру телефона за период», виборки «OTPPAS Выборка по SMS-сообщениям с ОТР паролями та PHONSM Выборка СМС, отправленных клиенту» встановлено, що інформація за період з 01.04 по 10.04.2024 не збереглися у зв`язку з вичерпанням строку їх зберігання. ПІН-коди карток змінювалися тільки 07.04.2022 21:24:21. За період з 01.04.2022 по 30.05.2022 зафіксовано наступні звернення клієнта на службу підтримку: 12.05.2022 о 20.50 год. ОСОБА_1 звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню №12022205480000144 від 08.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. На даному етапі триває досудове розслідування, винні особи не встановлені, справа до суду не направлялася. По даній справі вже проведена виїмка 01.02.2023. Таким чином в ході перевірки встановлено, що особа, що проводила вищевказані транзакції, мала доступ до аккаунта «Приват24» клієнта (т.1, а.с. 234-250). 
Також судом досліджено аудіозапис звернення ОСОБА_1 на «гарячу лінію» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з приводу списання з її рахунку кредитних коштів, наданий стороною позивача, відповідно до якого відповідачка повідомила про шахрайські дії з її кредитними коштами 07.04.2022, які вона виявила 09.05.2022.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилався, серед іншого, на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Таким чином, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.
Разом з цим, окрім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачкою 12.10.2010 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить основні умови кредитування, в т.ч. базову процентну ставку 2,5% на місяць. З даними умовами кредитування ОСОБА_1 ознайомилася 12.10.2010, що засвідчила своїм особистим підписом у довідці про умови кредитування (а.с. 25).
Таким чином сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов`язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов`язання, тощо. 
З виписки за договором за період 12.10.2010-31.01.2023 та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості, тобто своїми діями підтвердила свою згоду з умовами укладеного договору (т.1, а.с. 4-21, 62-99).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як вже зазначалося вище, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 12.10.2010, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , станом на 29.01.2023 за відповідачкою рахується заборгованість у розмірі 57666,40 грн, з них: 47172,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10493,42 грн - заборгованість за простроченими відсотками (т.1, а.с. 4-21).
При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка стосовно використання кредитних коштів неодноразово змінювалась банком, після чого відповідачка продовжувала користуватися ними та вносити кошти на погашення заборгованості, тобто погоджувалася з такими змінами, що нею під час судового розгляду справи не спростовувалося. Також вбачається, що спірна заборгованість почала утворюватися з 14.02.2022, тобто вже після підписання відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.12.2021, в якій були погоджені нові істотні умови договору.
Факт існування кредитної заборгованості, правильності її нарахування, відповідачкою не спростовується і не оспорюється.
Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача посилається на те, що кредитна заборгованість виникла внаслідок злочинних дій третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.
Пунктом 5 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (далі - Положення №705), визначено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 розділу VI Положення №705).
Отже, на відповідача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Так ОСОБА_1 не спростовано, що в період проведення оспорюваних операцій зі списання коштів її фінансовий номер не блокувався і діяв, сім-картка з фінансовим номером не замінювалась, дію не припиняла, а також, що вхід до аканту «Приват24» був здійснений за коректного вводу паролю та що її банківською картою користувалася її донька, а саме що додаток Приват24 був встановлений на іншому фінансовому номері, тобто вона не сприяла збереженню своїх персональних даних, а вчинила дії з розголошення конфіденційної інформації, після чого без її відома відбувся вхід у Приват24 з її аккаунта з наступним перерахуванням коштів з картки на користь третіх осіб.
Враховуючи, що операція з переказу спірних коштів була здійснена після фактичного надання доступу до аккаунта «Приват24», списання коштів з кредитного рахунку ОСОБА_1 відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, тому банк не несе відповідальність за спірні операції.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18), від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18), від 17 червня 2020 року у справі № 201/15185/16-ц (провадження № 61-41264св18).
Отже, ОСОБА_1 своїми діями сприяла втраті чи незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).
Такі висновки підтримані і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21.
Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ЦПК України, втрачає сенс.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи такі висновки суду, на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ :
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 12 жовтня 2010 року в сумі 57666,40 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» сплачену суму судового збору в розмірі 2684,00 гривень.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області         Н.Г. Яценко