Справа № 645/6689/24
Провадження № 1-кп/645/150/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурорів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за кримінальними провадженнями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 12025221190000527, 12024221190001383, 12024221190001654 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 
16 листопада 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України – 3 роки іспитового строку; 
21 червня 2023 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, ст. 70 ч. 4 КК України – 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України – 3 роки іспитового строку, 
02 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21 червня 2023 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі;
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.03.2025 року вирок ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 – змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Виключено із мотивувальної та резолютивної частини вироку висновки і рішення суду щодо призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.4 ст.70 КК України. Вирок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21 червня 2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, від якого звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК України, постановлено виконувати самостійно; в решті вирок ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишено без змін,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України, -

в с т а н о в и в:

І . Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який продовжений відповідними Указами Президента та дії на час ухвалення вироку. 
07.11.2012 року ОСОБА_7 призовною комісією Фрунзенського району м. Харкова зарахований в запас, йому було присвоєно звання солдат згідно з указом №302 від 07.11.2012.
05.09.2024 співробітники ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою встановлення повноти облікових даних запропонували добровільно проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
По прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_7 та після уточнення його облікових даних, ОСОБА_7 було запропоновано пройти медичний огляд військово-лікарською комісією для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. На що останній погодився та добровільно отримав направлення ІНФОРМАЦІЯ_7 № 1530/МВ від 05.09.2024 та був записаний до журналу реєстрації направлень військовозобов`язаних на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 під №1530, на підтвердження чого він поставив свій особистий підпис.
У процесі проходження медичного огляду лікарями ВЛК були оброблені аналізи ОСОБА_7 , які потім з`явилися на його сторінці в базі даних «HELSI». Лікарями ВЛК було виявлено, що на момент здачі аналізів, а саме на 05.09.2024, аналізи ОСОБА_7 перебувають в межах норми, ЕКГ та флюорографія також в нормі.
Далі ОСОБА_7 05.09.2024 добровільно пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії лікарями за адресою: АДРЕСА_2 , при якому в нього були виявлені незначні відхилення від норми у стані здоров`я та йому було поставлено діагноз «міопічний астигматизм слабкого ступеня» та на підставі статті: 30В графи ІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_7 було визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 8/2462 від 05.09.2024 щодо ОСОБА_7 про його придатність до несення військової служби.
Після проходження медичного огляду ОСОБА_7 було надано для ознайомлення шляхом перегляду та прочитання його картку обстеження та медичного огляду, а також довідку № 8/2462 від 05.09.2024 військово-лікарської комісії. Після чого ОСОБА_7 поставив свій особистий підпис в пункті 11 картки обстеження та медичного огляду, що підтверджує його ознайомлення з обов`язком надання повної та достовірної інформації стосовно стану його здоров`я, повідомлення про відповідальність за надання неповної та недостовірної інформації стосовно стану його здоров`я та ознайомлення з результатами його обстеження та медичного огляду. Жодних скарг на стан свого здоров`я після проходження медичного огляду ОСОБА_7 лікарям-членам ВЛК не заявляв, результати медичного огляду не оскаржував.
Після проходження медичного огляду 09.09.2024 приблизно о 14:30 годині старший офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 додатково ознайомив ОСОБА_7 з положеннями ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 336 Кримінального кодексу України та вручив під особистий підпис бойову повістку про прибуття ОСОБА_7 23.09.2024 року на 09:00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_7 для подальшого несення військової служби у складі команди № НОМЕР_1 . 
Також 09.09.2024 року приблизно о 14:30 годині старший офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 роз`яснив ОСОБА_7 наслідки ухилення від призову за мобілізацією та що його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно до діючого законодавства. Проте 23.09.2024 о 09:00 годині та у подальшому ОСОБА_7 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 за бойовою повісткою про виклик, про причину неявки останній співробітників ІНФОРМАЦІЯ_7 , не повідомляв, будь-яких документів не надавав.
За фактом неявки ОСОБА_7 за бойовою повісткою 23.09.2024 о 09:00 годині та у подальшому, заступником начальника – начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 майором ОСОБА_10 та старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 був складений акт про неявку по бойовій повістці на відправку ОСОБА_7 у присутності двох свідків ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ) на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 .
Таким чином, 23.09.2024 о 09:00 годині та у подальшому ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним і визнаний придатним для військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не маючи права на відстрочку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , чим проігнорував бойову повістку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. Обставини передбачені ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_7 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації – відсутні. 
Окрім того, 15.12.2024 року близько 15:30 год. ОСОБА_7 , знаходився за адресою: АДРЕСА_4 , де розпивав спиртні напої із раніше знайомим йому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
У ході вживання спиртних напоїв, цього ж дня, близько 16.00 години, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_14 , почав замахуватися ножом на ОСОБА_7 , в подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_14 вийшли на сходинковий проліт, де продовжували сваритися між собою. 
Під час сварки ОСОБА_14 продовжував розмахувати ножом перед ОСОБА_7 з метою залякати останнього та наніс декілька ударів.
Під час розвитку конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, які є небезпечним для життя в момент заподіяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 вихопив ніж із рук ОСОБА_14 , та, поваливши останнього на підлогу обличчям до низу, сидячи зверху, умисно, наніс удар ножем в область лівої лопатки.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_14 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09/78-С/2025 від 14.02.2025, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, проникаючого в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні 7-го ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу, що згідно з п.п. 2.1.1.а, 2.1.3.й «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя; садна та синець на голові, згідно з п.п. 2.3.2 «Б» 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень за критерієм, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.
Окрім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який продовжений відповідними Указами Президента та дії на час ухвалення вироку. 
ОСОБА_7 , 07.04.2025 об 11 годині 00 хвилин, в період дії в Україні воєнного стану, перебуваючи в АДРЕСА_5 , помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_15 . В цей час ОСОБА_15 сидів на лавочці біля вказаного будинку та поряд з ним на лавочці знаходилась належна йому барсетка, в якій знаходився мобільний телефон ТМ «Samsung A 25». 
У цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме – барсеткою, в якій знаходився мобільний телефон ТМ «Samsung A 25», що належить ОСОБА_15 . 
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, вчинене повторно з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_7 відкрито заволодів барсеткою з мобільним телефоном «Samsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду.
Після цього, ОСОБА_7 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/8892-ТВ від 17.04.2025, матеріальну шкоду у розмірі 6874 гривень 75 копійок. 

ІІ. Позиція сторони захисту.
Допитаний в судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_7 вину свою по пред`явленому обвинуваченню визнав частково та надав такі пояснення.
По епізоду за ст. 336 КК України.
ОСОБА_7 пояснив, що у вер6+есні 2024 року він пройшов ВЛК та був визнаний придатним до несення військової служби. Чотири рази його возили до м.Дніпра, з`ясовували питання щодо алкоголю, наркотиків, судимостей. Про кримінальну відповідальність його попереджали. По бойовій повістці не з`явився, оскільки забув якого числа необхідно з`явитися, повістку втратив. Пояснив, що вину за ухилення від мобілізації визнає в повному обсязі, щиро розкаюється. 
По епізоду за ч. 1 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні 26.06.2025 року надано такі пояснення: 15.12.2024 року ОСОБА_7 перебував у квартирі по АДРЕСА_6 , в якій проживає потерпілий ОСОБА_14 . Там на кухні вони вживали алкогольні напої, коли між ними виник словесний конфлікт. Внаслідок конфлікту ОСОБА_7 наніс потерпілому два удари кулаком по обличчю (в щелепу), після чого ОСОБА_14 схопив кухонний ніж і почав ним розмахувати в бік обвинуваченого. ОСОБА_7 відбивався, повалив потерпілого на підлогу та вибив з рук останнього ніж. Цей ніж відлетів у бік. Тоді ОСОБА_7 вдарив потерпілого ще декілька разів і пішов на сходинкову площадку. Потерпілий прослідував за ним, у нього був вже інший кухонний ніж, яким той замахувався в бік ОСОБА_7 . Обвинувачений ще декілька разів вдарив ОСОБА_14 та пішов у бік ліфту. Тоді ОСОБА_14 наніс йому в під`їзді біля ліфту десь чотири удари ножем у передню частину тулубу. При нанесенні ОСОБА_14 ОСОБА_7 тілесних ушкоджень обидва стояли обличчям один до одного. ОСОБА_7 вихопив у ОСОБА_14 ніж і наніс йому один удар ножем. Положення потерпілого при нанесенні удару ОСОБА_7 не пригадав, самого факту нанесення удару ножем ОСОБА_14 також не пригадав. Пояснив, що він лише від працівників поліції дізнався, що вдарив ОСОБА_14 ножем. ОСОБА_7 також пояснив, що на його думку факту нанесення удару і не було. Він потерпілого вдарити не міг. Також, пояснив, що категорично не пригадує того моменту, щоб вони з потерпілим знаходилися на підлозі, максимум він міг нанести удар стоячи. На сходинковій клітині сестра потерпілого кинулася ОСОБА_7 на шию, він її ледве скинув з себе. Ніж після удару відкинув в бік двері сусіда. Швидку медичну допомогу викликав сусід. Частково визнає вину, оскільки вважає, що діяв у стані необхідної оборони, коли вихопив ніж і наніс удар.
У судовому засіданні 17.07.2025 рок ОСОБА_7 уточнив свої покази та зазначив, що потерпілий сам узяв ніж. Його сестра ОСОБА_17 ніж йому в руку не вкладала. 
Додатково допитаний у судовому засіданні 27.01.2026 року обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_14 не висловлював на його адресу погрози вбивством. І взагалі потерпілого під час його нападу він серйозно не сприймав, та не думав, що можуть бути такі наслідки. Болю від ударів ножем, які наніс йому ОСОБА_14 , він не відчував, а зрозумів, що поранений лише, коли побачив на собі кров. Удар потерпілому наніс неумисно, оскільки на його думку, якби він мав умисел на нанесення такого удару, то не забув би про це. Обставин нанесення самого удару ножем потерпілому та мотивів його нанесення обвинувачений не пам`ятає. 
По епізоду за ст. ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_7 пояснив, що у квітні 2025 року випивав алкогольні напої у шинку по АДРЕСА_5 . Потерпілий також був у шинку, але вони не спілкувалися. Коли ОСОБА_7 йшов з шинка додому, то побачив, що потерпілий знаходиться у непритомному стані, а поряд на землі валявся паспорт. Барсетка (сумка) була поряд з потерпілим на лавці. Паспорт ОСОБА_7 відніс у шинок. Як до потерпілого приїхала швидка допомога не бачив. Коли йшов з шинка, то зустрів невідомого раніше йому хлопця (він на вигляд як і обвинувачений), який запропонував ОСОБА_7 купити в нього мобільний телефон, на що ОСОБА_7 погодився. Взяв телефон, а хлопцю сказав чекати поки він принесе гроші. Суму не уточнювали. Телефон у хлопця взяв, але не збирався йому гроші віддавати. Біля будинку, де проживав ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 ), хвилин через 10 він, був затриманий працівниками поліції. Телефон синього кольору був у нього вилучений. Умислу на відкрите заволодіння майном ОСОБА_15 у ОСОБА_7 не було. 

ІІІ. Докази, надані сторонами кримінального провадження.

По епізоду обвинувачення за ст. 336 КК України судом досліджені такі докази.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він працює начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 . Щодо процедури призову за мобілізацією свідок пояснив, що всі військовозобов`язані, які звертаються (направляються) до центру комплектування, направляються для проведення медичного огляду. Якщо вони визнаються ВЛК придатними, вони направляються до військової частини. Для цього видається бойова повістка. Якщо особа не з`являється за бойовою повісткою, то вона зобов`язана повідомити про наявність поважних причин для такої неявки. Бойову повістку видають особі на руки або особу викликають через місце роботи. Конкретно щодо ОСОБА_7 обставин призову свідок не пригадав. Зазначив, що бойову повістку видає офіцер мобілізаційного відділу ОСОБА_9 . 
Допитаний в судовому засіданні 04.09.2025 року свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності через неявку за бойовою повісткою. Щодо процедури призову за мобілізацією свідок пояснив, що всі військовозобов`язані, які звертаються (направляються) до центру комплектування, направляються для проведення медичного огляду. Якщо вони визнаються ВЛК придатними, вони направляються до військової частини. Для цього видається бойова повістка і складаються відповідні документи «на відправку», зокрема поіменний список. У бойовій повістці про відправку особа повідомляється коли саме (дата та час) і куди особі необхідно прибути для відправки у військову частину. В разі неявки особи, в присутності свідків складається Акт про неявку. ОСОБА_7 свідок не пригадав і в залі засідання не упізнав, зазначивши що обставини справи мали місце більше року тому. 
Додатково допитаний в судовому засіданні 26.12.2025 року свідок ОСОБА_9 підтвердив, що ним був складений Акт від 30.09.2024 року, про неявку військовозобов`язаного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по повістці на відправку (т. 4 а.с. 71), та пояснив, що акт складається одразу після неявки по «бойовій повістці» і особу може бути оголошено в зв`язку із цим в розшук. Чи було оголошено в розшук саме ОСОБА_7 повідомити не зміг за давністю подій. 
Від допиту свідка ОСОБА_18 у судовому засіданні 11.11.2025 року прокурор відмовилася, інші учасники справи проти вказаного клопотання не заперечували, тому відмова від допиту свідка прийнята судом ухвалою постановленою на місці від 11.11.2025 року. 
Відповідно до відомостей з Військового квитка серії НОМЕР_4 з додатками ОСОБА_7 перебував на військовому обліку з 28.11.2012 року, в тому числі у ІНФОРМАЦІЯ_10 з 28.11.2012 по 23.01.2023; з 05.09.2024 року по … (не зазначено кінцеву дату) (т. 4 а.с. 60-63).
05.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 видано направлення для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ, у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на військовий період (т. 4 а.с. 64-67).
Відповідно до відомостей картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.09.2024 року був обстежений медичними спеціалістами і ВЛК встановлено діагноз: здоровий, астегматизм слабкого ступеню (т. 4 а.с. 68,80).
З Довідки військово-лікарської комісії № 8/2462 від 05.09.20924 року, вбачається, що рядовий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_11 пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 та за протоколом № 187 від 05.09.2024 року визнаний придатним до військової служби (т. 4 а.с. 69, 81).
Відповідно до розписки ОСОБА_7 09.09.2024 року о 14.30 год. отримав «Бойову повістку» на 23.09.2025 року (прибути о 09.00 год) (т. 4 а.с. 78а).
Відповідно до відомостей з Акту від 30.09.2024 року, складеного заступником начальника- начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 майором ОСОБА_19 , старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 майором ОСОБА_9 , затвердженим начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_20 , 23.09.2024 року о 09.00 год. військовозобов`язаний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто не з`явився по повістці на відправку (т. 4 а.с. 71).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 17.10.2024 року слідчим оглянуто оригінал Довідки військово-лікарської комісії № 8/2462 від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 72). 
Відповідно до протоколу огляду предметів від 17.10.2024 року слідчим оглянуто оригінали документів: направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ № 1550/МВ від 05.09.2024, видане ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картка обстеження та медичного огляду від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 73-74).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 17.10.2024 року слідчим оглянуто оригінали документів: розписка про отримання направлення для проходження медичного огляду від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розписка про отримання повістки від 09.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 75).
Постановою слідчого від 17.10.2024 року речовими доказами у кримінальному провадженні № 12024221190001383 визнано: направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ № 1550/МВ від 05.09.2024, видане ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картка обстеження та медичного огляду від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Довідка військово-лікарської комісії № 8/2462 від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розписка про отримання направлення для проходження медичного огляду від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розписка про отримання повістки від 09.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 76-77). 
По епізоду обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України судом досліджені такі докази. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що 15.12.2024 року приблизно о 16.00 год. він знаходився по місцю свого мешкання: АДРЕСА_4 . У квартирі знаходилися ще сестра потерпілого ОСОБА_21 та його брат ОСОБА_14 . Брат випив і пішов спати. Сестра також спала. Окрім цього, у квартирі перебував ОСОБА_7 , з яким вони випивали самогон. Потерпілий щось не те сказав і ОСОБА_7 почав бити ОСОБА_14 кулаками в обличчя та можливо в груди. Від шуму сестра потерпілого прокинулася і намагалася вигнати обвинуваченого з квартири. ОСОБА_14 не витримав побоїв і схопив ніж, щоб полякати ОСОБА_7 . Але ОСОБА_7 ще раз вдарив його кулаком в обличчя. Потім вони вийшли на сходову клітину до ліфту, щоб покурити. Ніж з собою потерпілий взяв, щоб полякати ОСОБА_7 за те, що той його вдарив. Удари ОСОБА_7 ножем наніс після того, як той знову почав бити ОСОБА_14 руками і ногами (в груди, по нозі..), тоді потерпілий наніс ОСОБА_7 три чи чотири «легких» удари ножем. Чому так багато ударів наніс, пояснив тим, що діяв в стані самозахисту. Коли потерпілий повернувся до ОСОБА_7 спиною та намагався втекти до своєї квартири, обвинувачений штовхнув його в спину та повалив на підлогу ( ОСОБА_14 впав на підлогу на живіт). Тоді ОСОБА_7 вихопив у ОСОБА_14 ніж, сів потерпілому на спину і наніс цим же ножем потерпілому один удар в область спини. Потерпілий закричав, на крик вийшли сусіди та його сестра ОСОБА_17 і кинулася до ОСОБА_7 . ОСОБА_7 піднявся і пішов геть. Після чого потерпілий пішов додому. Ніж залишився лежати в коридорі тамбуру на підлозі. Поліцію і швидку допомогу викликали сусіди. Загалом конфлікт тривав приблизно 30 хвилин. 
У судовому засіданні 10.10.2025 року потерпілий подав заяву про розгляд справи за його відсутності та додав, що претензії до ОСОБА_7 у нього відсутні. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є братом потерпілого і про обставини події 15.12.2024 року йому нічого не відомо, оскільки він у цей день не перебував вдома. З потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 він в цей день разом спиртні напої не вживав. Лише пояснив, що за адресою: АДРЕСА_4 він мешкає із сестрою ОСОБА_21 та братом ОСОБА_14 . 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона є рідною сестрою потерпілого. 15.12.2024 року вона з братом ОСОБА_22 знаходилася вдома. Також в їх квартирі перебував ОСОБА_23 , з яким ОСОБА_24 на кухні вживав алкогольні напої (самогон). Свідок випила пива і відпочивала, лежачі в кімнаті, проте прокинулася від криків брата та ОСОБА_7 . Що саме ці двоє не поділили свідку не відомо. ОСОБА_7 почав битися, і в тому числі вдарив і свідка, яка стала виганяти ОСОБА_7 з квартири. Її брат ОСОБА_24 узяв ніж і вони з ОСОБА_7 вибігли у коридор під`їзду. Свідок злякалася і туди не виходила. Перед цим ОСОБА_25 наносив ОСОБА_24 удари руками. Така була сильна «потасовка» на кухні, що вони перевернули холодильник. Першим удар ножем, на думку свідка, наніс ОСОБА_24 . Який був ніж свідок не пригадала, пояснила, лише що ніж був кухонний, розміром з долоню. Після чого свідок бачила у ОСОБА_7 ножові поранення. У брата ОСОБА_24 , на думку свідка, поранення були не такі сильні, як у ОСОБА_25 . 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 повідомив, що обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_14 є його сусідами, оскільки всі вони проживають у одному під`їзді. У грудні 2024 року хлопці вживали алкогольні напої у кв. АДРЕСА_7 , це квартира ОСОБА_14 . Потім обидва вийшли на сходовий проліт, свідок також вийшов і побачив, що ОСОБА_14 та ОСОБА_7 б`ються біля ліфта. ОСОБА_25 бив ОСОБА_24 , оскільки був фізично сильніший за того. У ОСОБА_27 в руках був кухонний ніж: старий, з дерев`яним руків`ям, лезо приблизно 25 см. Свідок просив їх зупинитися. Проте, ОСОБА_7 сильно вдарив ОСОБА_14 , від чого той впав на підлогу. Тоді ОСОБА_25 почав сильно бити ОСОБА_24 ногами, здавалося, що він ним «грає у футбол». Після цього, дружина свідка вийшла на площадку і покликала його додому. Через деякий час свідок вирішив знову вийти на пощадку, де побачив, що ОСОБА_23 сидить під стінкою і тримається рукою за живіт. Свідок бачив у ОСОБА_7 чотири ножові поранення і викликав поліцію та швидку допомогу. ОСОБА_28 на площадці був відсутній. 
Судом досліджено повідомлення від 23.12.2024 року начальника ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 , викладене у листі № 12/16-6798/Бр від 23.12.2024 року з додатками, про факт виявлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , ув`язненого за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України. Так, 20.12.2024 року о 16.25 год. в приймальному відділенні ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » черговим медичним працівником у ув`язненого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якого було доставлено з ІНФОРМАЦІЯ_13 , були виявлені тілесні ушкодження: ножове поранення бічної ділянки грудної клітини, хребтової ділянки. Ув`язнений письмово пояснив, що дані тілесні ушкодження він отримав 15.12.2024 року під час сутички з потерпілим, перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_4 . Претензій до співробітників ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » ув`язнений ОСОБА_14 не має (т. 4 а.с. 83-90).
Згідно з відомостями, викладеними у протоколі слідчого експерименту від 10.02.2025 року, проведеного з підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_14 , за участі захисника ОСОБА_29 та спеціаліста ОСОБА_30 , дана слідча дія була проведена з метою перевірки та уточнення відомостей наданих під час допиту підозрюваним ОСОБА_7 та під час допиту потерпілого. Перед початком слідчого експерименту його учасникам було роз`яснено їх права та обов`язки. Далі підозрюваному ОСОБА_7 було запропоновано відтворити обставини, які мали місце 15.12.2024 року. Далі ОСОБА_7 повідомив, що обставини, при яких він наніс тілесні ушкодження можливо ножем останній не пам`ятає. Далі на запитання потерпілому ОСОБА_14 яким чином підозрюваний наніс йому тілесні ушкодження, останній повідомив, що коли він лежав на підлозі обличчям до низу, відчув ймовірний удар ножем по спині, нижче лівої лопатки. В якій саме руці у підозрюваного перебував ніж ОСОБА_14 вказати не може. Після спричинення ударів ОСОБА_14 встав з підлоги та направився до себе додому. Також, потерпілий повідомив, що після першого удару підозрюваний відразу направився в бік своєї квартири. Також ОСОБА_7 повідомив, що він наносив удари кулаком правої руки в обличчя потерпілого. Крім цього, ОСОБА_7 повідомив, що своєю правою ногою взутою у кросівок вдарив у обличчя потерпілого, куди саме не вказав. 
Захисником на дану слідчу дію були висловлені заперечення про те, що слідчим не зазначено всі обставини, які розповів підозрюваний ОСОБА_7 , а саме: обставини нанесення йому тілесних ушкоджень та після отримання яких він вихопив ніж у ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_7 розповів у якому положенні вони перебували один відносно іншого. При проведенні слідчого експерименту фіксування відбувалося на телефон слідчого (т. 4 а.с. 92-93).
Судом проглянуто в судовому засіданні відео слідчого експерименту від 10.02.2025 року (т. 4 а.с. 94).
Щодо доводів захисту в цій частині слід зазначити, що заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.
Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням установленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.
Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України.
Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19).
З протоколу огляду предмету від 10.02.2025 року вбачається, що слідчим була оглянута карта пам`яті ТМ «Kingston» з об`ємом пам`яті на 32 GB з написами Kingston CANVAS Select Plus, micro SDHCI 32 GB TAIWAN V10A1BC SDS2\32GB,31-663-C.25.A00LF. При завантаженні даного носія інформації на персональному комп`ютері на екрані монітору з`являється вікно, в якому маються файли під назвою «20250210_120251», тривалістю 8.13 хвилин; та міститься слідчий експеримент від 10.02.2025 року у кримінальному провадженні № 12024221190001654 від 16.12.2024 року за адресою: АДРЕСА_8 (т. 4 а.с. 97-102). 
Постановою слідчого від 10.02.2025 року речовими доказами у кримінальному провадженні № 12024221190001654 визнано карта пам`яті ТМ «Kingston» з об`ємом пам`яті на 32 GB з написами Kingston CANVAS Select Plus, micro SDHCI 32 GB TAIWAN V10A1BC SDS2/32GB,31-663-C.25.A00LF ( т. 4 а.с. 103-104).
Відповідно до висновку судового-медичного експерта № 09/78-С/2025 від 14.02.2025 року згідно з наданої медичної документації у громадянина ОСОБА_14 , 1965 року народження, мали місце наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні = сьомого ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу; садно, синець на голові. 
Колото-різане поранення могло виникнути в результаті дії гострого предмета, володіючого колюче-ріжучими властивостями; синець та садно могли виникнути в результаті дії тупого твердого предмета – і могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальну установу.
За ступенем тяжкості: колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні = сьомого ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п.п.2.1.1.а, 2.1.3.й, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995; садно та синець викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. Б, 2.3.5. «Правил ..» відносяться до легких тілесних ушкоджень ( т. 4 а.с. 105-106).
Відповідно до висновку судового-медичного експерта № 09/97-С/2025 від 14.02.2025 року згідно з наданої медичної документації у громадянина ОСОБА_14 , 1965 року народження, мали місце наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні = сьомого ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу; садно, синець на голові. 
Показання ОСОБА_7 дані ним при проведенні слідчого експерименту від 10.02.2025, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень на голові. Відповісти на питання про можливість виникнення колото-різаного поранення грудної клітини у ОСОБА_14 за вказаними ОСОБА_7 10.02.2025 року даними в протоколі слідчого експерименту не є можливим. 
Показання ОСОБА_14 дані ним при проведенні слідчого експерименту від 10.02.2025, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановленого у нього колото-різаного поранення грудної клітини. Відповісти на питання про можливість виникнення тілесних ушкоджень на голові у ОСОБА_14 за вказаними 10.02.2025 року даними в протоколі слідчого експерименту не є можливим ( т. 4 а.с. 107-108). 
Постановою слідчого від 07.02.2025 року речовими доказами у кримінальному провадженні № 12024221190001654 визнано оригінал медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_14 (т. 4 а.с. 95-96). 
Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.02.2025 (справа № 645/442/25, провадження № 1-кс/645/211/25) про надання тимчасового доступу до оригіналів до оригіналів документів кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12024221190001647 від 15.12.2024 з можливістю вилучення їх належним чином завірених копій, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_14 , за адресою: АДРЕСА_9 (т. 4 а.с.109-110).
З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.03.2025 року та опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 05.03.2025, вбачається, що слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_31 на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.02.2025 (справа № 645/442/25, провадження № 1-кс/645/211/25) проведено тимчасовий доступ до речей і документів в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_13 , під час якого отримано копії матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за однакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК України на 236 арк (т. 4 а.с. 111-112).
Враховуючи правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.12.2022 у справі № 180/620/20, від 01.12.2025 у справі № 638/18926/23) суд дійшов висновку, що наявність у цьому провадженні звернення сторони обвинувачення до судді суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення в порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яким відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК є слідчий суддя, та судового рішення, яким надавався доступ до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР№12024221190001647 від 15.12.2024 для їх долучення до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024221190001654 від 15.12.2024 нівелює недосконалість юридичної процедури долучення матеріалів з іншого кримінального провадження до провадження. При вирішенні цього ж питання об`єднана палата ІНФОРМАЦІЯ_15 у постанові від 01.12.2025 у справі № 638/18926/23 дійшла висновку, що надійність джерела походження та доказів, отриманих за допомогою тимчасового доступу до речей і документів з іншого провадження, є не меншою, аніж отриманих у результаті слідчих (розшукових) дій.
Таким чином, надані прокурором копії частини матеріалів кримінального провадження №12024221190001647 від 15.12.2024, отриманні на підстави ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, є допустимими доказами та були досліджені судом при розгляді кримінального провадження № 12024221190001654 від 15.12.2024.
З ксерокопій протоколу огляду місця події від 15.12.2024 року та фототаблиці до нього вбачається, що оглядом місця події є коридор біля ліфту за адресою: АДРЕСА_10 . При виході з вантажного ліфта мається речовина бурого кольору на підлозі (об. № 4). Далі злів мається дверна пройма, при вході в який справа маються двері зеленого кольору в тамбур квартир АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , біля яких мається ніж з дерев`яним руків`ям коричневого кольору, лезо приблизно 15 см, руків`я приблизно 13 см (об. № 1). Також біля ножа мається речовина бурого кольору. Неподалік від ножа на підлозі, приблизно на відстані 3 метри мається пляма з речовиною бурого кольору ( об. № 2). Біля цієї плями з речовиною бурого кольору мається пляма з речовиною бурого кольору на стіні (об № 3). Виявлено та вилучено: 1) ніж з нашаруванням РБК, поміщений в картонну коробку та опечатаний (об. № 1); 2) зразок бинту, контрольний змив РБК на бинт з підлоги в коридорі (об. № 2); 3) зразок бинту, контрольний змив РБК на бинт зі стіни в коридорі (об. № 3); 4) зразок бинту, контрольний змив РБК на бинт з підлоги біля вантажного ліфта (об. № 4) (т. 4 а.с. 120-126). 
На підставі заяви від 16.12.2024, ксерокопія якої долучена до матеріалів справи та досліджена судом, ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції свої речі, в яких він був одягнутий 15.12.2024 в момент нанесення йому ножових поранень, а саме: чорні кросівки, темні вузькі джинси, шкіряний ремінь на джинсах, кофта зеленого кольору, сіра кофта «Адідас» на блискавці з капюшоном, сіра куртка пуховик з капюшоном, шапка чорна (т. 4 а.с. 134). 
З ксерокопій протоколу огляду місця події від 16.12.2024 року та фототаблиці до нього у кримінальному провадженні № 12024221190001647 вбачається, що оглядом місця події є гардеробне приміщення за адресою: АДРЕСА_14 (КНП « ІНФОРМАЦІЯ_16 » ХОР), яке розташоване на першому поверсі. В середині гардеробу виявлено чорний полімерний пакет з біркою на якій значиться опис речей, з якими до лікарні був доставлений ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Під час огляду вилучено: синя зимова куртка із шапкою в кишені, поміщена до паперового конверту; чорні спортивні штани, поміщені до паперового конверту; зимові чорні ботинки, поміщені до паперового конверту; пара чорних шкарпеток та сірі труси, поміщені до паперового конверту (т. 4 а.с. 135-136).
З ксерокопії постанови слідчого від 16.12.2024 у кримінальному провадженні № 12024221190001647 вбачається, що речовими доказами в цьому кримінальному провадженні визнано: майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події в період часу з 18:15 год. до 19:20 год. 15.12.2024 року, за адресою: АДРЕСА_4 : зразок бинту, контрольний змив, змив РБК на бинт з раковини; ніж з дерев`яною рукояткою 11 см, лезо приблизно 13-15 см, які було поміщено до картонної коробки та опечатано; майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події в період часу з 17:35 год. по 18:30 год. 15.12.2024 року, за адресою: АДРЕСА_10 (у під`їзді, де розташована кв. АДРЕСА_15 ): ніж з нашаруванням РБК, який був поміщений до картонної коробки та опечатаний; зразок бинту, контрольний змив, змив РБК на бинт з підлоги в коридорі; зразок бинта, контрольний змив, змив РБК на бинт зі стіни в коридорі; зразок бинта, контрольний змив, змив РБК на бинт з підлоги біля вантажного ліфта; майно, яке було виявлено та вилучено 15.12.2024 року під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину: штани чоловічі чорного кольору з надписом BVB, які були поміщені до картонного коробка; кофта блакитного кольору з надписом ITALIA з нашаруванням бурого кольору, яка була поміщена до картонного коробка; куртка шкіряна чорного кольору з нашаруванням бурого кольору, яка була поміщена до картонного коробка; змиви з правої та лівої руки ОСОБА_14 , які були поміщені до паперового експертного пакету; майно, яке 16.11.2024 року було видане за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_17 : чорні кросівки; темні вузькі джинси; ремінь на джинсах шкіряний; кофта зеленого кольору; сіру кофту «Адідас» на блискавці із капюшоном; сіру куртку-пуховик з капюшоном; шапку чорну; майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події в період часу з 13:10 год. по 13:30 год. 16.12.2024 року, у гардеробному приміщенні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ХОР за адресою: АДРЕСА_14 : синя зимова куртка із шапкою в кишені, які були поміщені до паперового конверту; чорні спортивні штани, які були поміщені до паперового конверту; зимові чорні ботинки, які були поміщені до паперового конверту; пара чорних шкарпеток та сірі труси, які були поміщені до паперового конверту (т. 4 а.с. 137-139).
На стадії дослідження речових доказів прокурором надано суду інформацію з ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області про знищення речових доказів на підставі вироку ІНФОРМАЦІЯ_19 від 29.10.2025 ( т. 5 а.с. 181-185). 
З ксерокопії постанови слідчого від 16.12.2024 у кримінальному провадженні №12024221190001647 вбачається, що речовими доказами в цьому кримінальному провадженні визнано медичну карту стаціонарного хворого № 6651 на ОСОБА_7 на 50 аркушах ( т. 4 а.с. 143).
З ксерокопії повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №12024221190001647 вбачається, що ОСОБА_14 16.12.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ( т. 4 а.с. 140-142).
Відповідно до ксерокопії висновку судово-медичного експерта № 09-73-С/2025 від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 12024221190001647 на підставі наданої медичної документації експерт прийшов до висновку, що у ОСОБА_7 мали місце: колото-різане поранення грудної клітини зліва в ІІІ міжребер`ї по задньо-паховій лінії, проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного гемопневматорексу; колото-різане поранення грудної клітини зліва в V міжребер`ї по середньоключичній лінії (не проникаюче); колото-різане поранення лівого плеча, які могли виникнути від колючо-ріжучої дії гострого (их) предмету (ів), та могли бути спричинені в строк не пізніше дати та часу звернення ОСОБА_7 до медичної установи (15.12.2024). 
По ступеню тяжкості: колото-різане поранення грудної клітини зліва в ІІІ міжребер`ї по задньо-паховій лінії, проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного гемопневматорексу це тяжке тілесне ушкодження як небезпечне для життя, згідно з п.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995; колото-різане поранення грудної клітини зліва в V міжребер`ї та колото-різане поранення лівого плеча, це тілесні ушкодження, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно з п.п. п.п. 2.3.1. а, 2.3.3. «Правил ..» ( т. 4 а.с. 145-147).
Відповідно до ксерокопії протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2025 у кримінальному провадженні № 12024221190001647, проведеного за участі потерпілого у цьому провадженні ОСОБА_7 з метою уточнення відомостей наданих потерпілим під час допиту, всі учасники слідчої дії зібралися за адресою: АДРЕСА_8 (ДСУ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », де потерпілому ОСОБА_7 було запропоновано розповісти про обставини отримання ним тілесних ушкоджень 15.12.2024 року. ОСОБА_7 повідомив, що 15.12.2024 року він разом з ОСОБА_14 перебував у нього на кухні за адресою: АДРЕСА_4 , де між ним та ОСОБА_14 під час розпивання спиртних напоїв виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_14 схопив ніж у праву руку і два-три рази замахнувся у сторону потерпілого та порізав його куртку. Потерпілий намагався вихопити ніж з руки ОСОБА_14 та повалив його на підлогу та почав бити його кулаками та ногами по голові, однак, ОСОБА_14 не заспокоювався, та продовжував конфліктувати. Після цього ОСОБА_7 вийшов із квартири, а ОСОБА_14 наздогнав його біля ліфту та ОСОБА_7 ще раз вдарив ОСОБА_14 в обличчя кулаком, після цього ОСОБА_7 направився до сходів та вікна 15 поверху та в цей час ОСОБА_14 знову його наздогнав почав знову замахуватися на нього ножем. У момент замахів ОСОБА_32 захищався, однак відчув удари ножем в області живота і лівого плеча, спину, область лівої лопатки, загалом 4 ножові поранення, після цього ОСОБА_7 вихопив ніж у ОСОБА_14 та далі він пам`ятає швидку допомогу. Далі ОСОБА_7 на статисті продемонстрував 4 удари ножем, які наніс йому ОСОБА_14 на 15 поверсі, а саме: 1 удар по передній поверхні грудної клітини зліва; 2 удар –у ділянку плечового суглобу зліва; 3 удар - у ділянку плечового суглобу зліва позаду; 4 удар – по задній боковій поверхні грудної клітини зліва. Потерпілий зазначив, що 1 та 4 удари він відчув сильніше, ніж 2 та 3, вони були проникаючі. Потерпілий був у кофті та у розстебнутій зимовій куртці (т. 4 а.с. 152-157). 
Відповідно до ксерокопії висновку судово-медичного експерта № 09-74-С/2025 від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 12024221190001647 обставини, на які посилається ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту взагалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у нього тілесних ушкоджень (т. 4 а.с. 148-151).
Відповідно до ксерокопії протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2025 у кримінальному провадженні № 12024221190001647, проведеного за участі підозрюваного у цьому провадженні ОСОБА_14 з метою уточнення відомостей наданих ним під час допиту, всі учасники слідчої дії зібралися за адресою: АДРЕСА_8 (ДСУ « ІНФОРМАЦІЯ_20 », де підозрюваному ОСОБА_14 було запропоновано розповісти про обставини 15.12.2024 року. ОСОБА_14 повідомив, що близько 15.30-15.40 він разом з ОСОБА_7 вживав спиртні напої у нього в квартирі АДРЕСА_7 , де у них почався словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_14 та ОСОБА_7 вийшли з квартири на поверх за ліфтом, після чого ОСОБА_14 повернувся до кухні і взяв кухонний ніж з дерев`яною рукояткою та вийшов до ОСОБА_7 до ліфтової шафи. Після цього, стоячи навпроти ОСОБА_7 , тримаючи ніж у правій руці наніс почергово три удари ОСОБА_7 гострим краєм ножа в область передньої поверхні живота, передньої клітини грудної клітини зліва. Ці удари наніс ОСОБА_14 ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 вихопив ніж у ОСОБА_14 та наніс цим же ножем два удари в область бокової поверхні грудної клітини зліва, а потім в міжлопаткову ділянку. Далі ОСОБА_14 узявши імітований гумовий ніж продемонстрував на статисті три удари, які він наносив ОСОБА_7 ( т. 4 а.с. 158-165).
Відповідно до ксерокопії висновку судово-медичного експерта № 09-75-С/2025 від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 12024221190001647 обставини, на які посилається ОСОБА_14 в ході проведення з ним слідчого експерименту частково відповідає об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме: ОСОБА_14 у своїх показах не розкриває механізм виникнення у ОСОБА_7 колото-різаних поранень у ділянках лівого плеча та лівої половини грудної клітини в 3-м міжребер`ї по задньопаховій лінії (т. 4 а.с. 166-169).
Допитаний в судовому засіданні 23.02.2026 року судово-медичний експерт ОСОБА_30 повідомив суду, що підтримує висновки експертизи № 09/78-С/2025 від 14.02.2025 року. Також додав, що згідно з описом медичної документації колото-різане поранення у потерпілого було одне і знаходилося ззаду трохи нижче лопатки потерпілого. Траєкторія нанесення удару – ззовні в середину. Встановити якесь конкретне взаємо розташування потерпілого та нападника не сталося можливим. Але можливо сказати, що поранення нанесено при умові доступності за механізмом та локалізацією поранення та гострого предмета, яким нанесено потерпілому поранення. Щодо механізму отримання тілесного ушкодження, який назвав потерпілий під час слідчого експерименту(«коли він лежав на підлозі обличчям до низу, відчув ймовірний удар ножем по спині») експерт пояснив, що цей механізм не можна відкинути і версія потерпілого є вірогідною. Поранення, спричинене потерпілому було небезпечним для життя. Усі проникаючі поранення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, навіть якщо не пошкоджені внутрішні органи при цьому. 
Вироком суду від 29.10.2025 року (справа № 645/1470/25) ОСОБА_14 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили (т. 5 а.с. 85-91).
По епізоду обвинувачення за ст. ч. 2 ст. 186 КК України судом досліджені такі докази. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що 07.04.2025 року він зайшов у шинок по вул. Амосова, щоб випити алкогольні напої. ОСОБА_7 потерпілий бачив в шинку. Коли відчув себе погано, то пішов звідти в бік будинку по АДРЕСА_5 . По дорозі впав і втратив свідомість. При собі потерпілий мав барсетку чорного кольору з шкірозаміннику. Якась жінка проходила повз і викликала швидку допомогу. Також вона казала, що бачила хлопця, який взяв барсетку ОСОБА_15 . Коли потерпілий прийшов до тями, то зрозумів, що його посадили на лавочку медичні працівники, які потім викликали поліцію. Як викрадали його барсетку він не бачив. У барсетці був телефон «Samsung Galaxy A 25», який потерпілому під час досудового розслідування повернули. Пізніше паспорт потерпілому віддав оперативний працівник, обставин втрати паспорту потерпілому не відомі, паспорт знаходився у барсетці. 
У судовому засіданні 24.03.2026 року потерпілий ОСОБА_15 додатково пояснив, що 07.04.2025 року він свою барсетку ОСОБА_7 добровільно не передавав, як і не передавав належний йому мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25». Мобільний телефон в той день був у барсетці. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснила, що являється дружиною потерпілого ОСОБА_15 . У день події злочину (конкретну дату не згадала) приблизно об 11.00 год їй зателефонували з невідомого номеру. Коли свідок відповіла на телефонний дзвінок. Особа, яка телефонувала представилася лікарем швидкої допомоги та повідомив, що її чоловіку погано і він знаходиться на алеї біля вул. Амосова. Потерпіла попрямувала до чоловіка і на місці почула від свідків та працівників поліції, що якийсь хлопець узяв барсетку її чоловіка і зник. Барсетка була квадратної форми, середнього розміру, чорного кольору. У барсетці знаходилися ключі від двох квартир, паспорт потерпілого та його мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25». Паспорт і телефон були повернуті під час досудового розслідування, доля барсетки свідку не відома. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснив, що працює в закладі продажу алкогольних напоїв на розлив. У один день там вживали алкогольні напої ОСОБА_23 та ОСОБА_35 . У ОСОБА_36 з собою була барсетка. Першим з закладу пішов ОСОБА_25 , пізніше ОСОБА_37 . Приблизно через годину після цього, в цей же день ОСОБА_7 приніс паспорт ОСОБА_38 і сказав, що той неподалік лежить п`яний, а паспорт лежав поряд з ним, тому ОСОБА_39 вирішив його занести у заклад. Окрім паспорту у ОСОБА_7 нічого в брюках не було. Пізніше приїхали працівники поліції і свідок віддав їм паспорт ОСОБА_40 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_41 пояснив, що працює лікарем у ІНФОРМАЦІЯ_21 . З приводу обставин виклику бригади швидкої медичної допомоги 07.04.2025 року на вул. Амосова в м.Харкові свідок пояснив, що коли приїхала медична бригада, то одразу побачили, що потерпілий лежить біля лавочки в стані «запаморочення», а поряд стояв чоловік, якого в залі суду свідок упізнав, як ОСОБА_7 . Останній був здивований приїздом лікарів та запитав, хто їх викликав, у руках він тримав чоловічу сумочку (спортивна невелика). ОСОБА_7 був одягнутий у темну куртку та шапочку. Потерпілого посадили на лавку і він потроху став приходити до тями. Коли медики запитали потерпілого де його документи, він вказав на сумку, яка була в руках у ОСОБА_7 . Медики звернулися до ОСОБА_7 , щоб він передав їм сумку, проте він став повільно уходили з місця події і зник поміж домами. Бригаду швидкої допомоги викликала жінка, проте коли бригада приїхала, на місці її не було, були лише двоє чоловіків (потерпілий та ОСОБА_7 ).
У судовому засіданні свідку був представлений для огляду протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 (т. 4 а.с. 187-189), на що свідок підтвердив свою участь у даній слідчій дії та те, що упізнав ОСОБА_7 як особу яка заволоділа речами ОСОБА_40 . 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 пояснив, що працює медичним техніком у ІНФОРМАЦІЯ_21 . 07.04.2025 року був виклик бригади швидкої медичної допомоги на АДРЕСА_5 . Коли бригада приїхала на місце виклику, то побачили двох чоловіків: один лежав біля лавочки, другий стояв поряд. Як на хлопця, який стояв поряд, в судовому засіданні свідок вказав на ОСОБА_7 . Останній був здивований приїзду медиків і питав хто саме їх викликав. Коли почали піднімати потерпілого з землі, то зрозуміли, що він у стані сп`яніння. Після того, як посадили того на лавочку, то запитали де його документи або телефон, щоб зателефонувати родичам. Потерпілий сказав, що все в барсетці. У ОСОБА_7 в руках була барсетка і коли він почув, що потерпілий про неї сказав, то почав віддалятися від місця події. Свідок окликнув ОСОБА_7 , проте той махнув рукою і пішов геть. За ним медики не могли прослідувати, оскільки не мали право залишити хворого. Обидва члени бригади швидкої медичної допомоги були одягнуті у форму червоного кольору. ОСОБА_7 був одягнутий у темний одяг і тримав у руках темну тряпчану барсетку – притуляв її до себе. 
У судовому засіданні свідку був представлений для огляду протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 (т. 4 а.с. 226-228), на що свідок підтвердив свою участь у даній слідчій дії та те, що упізнав ОСОБА_7 як особу яка заволоділа речами ОСОБА_15 . 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_43 повідомив, що працює оператором на відділенні « ІНФОРМАЦІЯ_22 » по АДРЕСА_5 . Неподалік відділення розташований «шинок». У один із днів (точно не пригадав за спливом часу) водій їх відділення повідомив, що на вулиці стало погано невідомому чоловікові і вони з водієм допомогли тому сісти на лавочку. Хтось із перехожих викликав швидку медичну допомогу. Потім з вікна відділення свідок побачив, що потерпілий знову впав на землю і направився до нього. ОСОБА_7 свідок упізнав як особу, яка повторно допомагала свідку підняти потерпілого та усадити на лавочку. В руках у ОСОБА_7 був якийсь згорток, детально свідок не приглядався. У присутності цього свідка ОСОБА_7 нічого не брав у потерпілого. Потім приїхала «швидка» та наряд поліції. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 пояснив, що працює інспектором в ІНФОРМАЦІЯ_23 . У квітні 2025 року під час патрулювання Немишлянського району у складі групи інспекторів: ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 був виявлений громадянин ОСОБА_15 , якому надавалася допомога бригадою швидкої медичної допомоги, які і викликали поліцію. Зі слів потерпілого невідомий чоловік узяв його сумку з речами і зник. Особу потерпілого перевірили зі слів по службовому планшету, паспорт той не надав. ОСОБА_15 був у сильному стані сп`яніння і декілька разів падав з лавочки. Особисто свідком та його колегами місцезнаходження ОСОБА_7 не було встановлено. 
Свідки ОСОБА_49 та ОСОБА_50 жодних відомостей про обставини обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України суду не повідомили. 
Від допиту свідка ОСОБА_48 у судовому засіданні 10.10.2025 року прокурор відмовилася, інші учасники справи проти вказаного клопотання не заперечували, тому відмова від допиту свідка прийнята судом ухвалою, постановленою на місці від 10.10.2025 року. 
Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів, передбачених ст.22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_51 , про що не заперечувала сторона захисту. 
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 07.04.2025 року в цей день був затриманий ОСОБА_7 , як підозрюваний за фактом відкритого заволодіння майном ОСОБА_15 . Під час обшуку підозрюваного ОСОБА_7 було виявлено та вилучено з куртки чорного кольору мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25», блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , запакований у сейф-пакет CRI 1075900; змиви з правої та лівої руки ОСОБА_7 ( т. 4 а.с. 190-193).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 07.04.2025 року слідчим у кримінальному провадженні № 12025221190000527 оглянуто сейф-пакет CRI 1075900 з написом «Національна поліція України» з уточнюючими написами та підписами спеціаліста, понятих та слідчого, в якому знаходиться мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25» (т. 4 а.с. 194).
Постановою слідчого від 07.04.2025 року мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , запакований у сейф-пакет CRI 1075900, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12025221190000527 (т. 4 а.с. 195-196).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 вбачається, що свідку ОСОБА_52 пред`явлено до впізнання чотири фотознімки і на фото № 2 свідок упізнав чоловіка, який 07.04.2025 року заволодів мобільним телефоном ОСОБА_15 . Відповідно до довідки до протоколу впізнання від 07.04.2025 року на фото № 2 пред`являвся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 187-189).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 вбачається, що свідку ОСОБА_53 пред`явлено до впізнання чотири фотознімки і на фото № 2 свідок упізнав чоловіка, який 07.04.2025 року відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_15 . Відповідно до довідки до протоколу впізнання від 08.04.2025 року на фото № 2 пред`являвся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 198-200).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 вбачається, що свідку ОСОБА_54 пред`явлено до впізнання чотири фотознімки і на фото № 4 свідок упізнав чоловіка, який 07.04.2025 року відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_15 . Відповідно до довідки до протоколу впізнання від 08.04.2025 року на фото № 4 пред`являвся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 201-203).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 вбачається, що свідку ОСОБА_51 пред`явлено до впізнання чотири фотознімки і на фото № 2 свідок упізнав чоловіка, який 07.04.2025 року пропонував придбати мобільний телефон Samsung, який належить ОСОБА_15 . Відповідно до довідки до протоколу впізнання від 10.04.2025 року на фото № 2 пред`являвся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 204-206).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025221190000527 вбачається, що свідку ОСОБА_55 пред`явлено до впізнання чотири фотознімки і на фото № 2 свідок упізнав чоловіка, який 07.04.2025 року відкрито заволодів особистими речами, а саме сумкою, мобільним телефоном ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 . Відповідно до довідки до протоколу впізнання від 29.04.2025 року на фото № 2 пред`являвся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а.с. 226-228).
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 19.04.2025 року DVD-R диск « ІНФОРМАЦІЯ_24 », який 18.04.2025 року надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_25 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12025221190000527 (т. 4 а.с. 195-196).
З протоколу огляду предметів від 19.04.2025 року вбачається, що предметом огляду слідчого був DVD-R диск « ІНФОРМАЦІЯ_24 » при поміщенні якого до комп`ютера та відкритті його змісту з`являються 4 відеозаписи: export-6a0hi, export-7x8sv, export-12e23, export-zjay0 (т. 4 а.с. 216-224). 
У судовому засіданні оглянуто зміст DVD-R диску «My media» (т. 4 а.с. 225).
Відповідно до протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 13.05.2025 року, у кримінальному провадженні № 12025221190000527 з метою перевірки і уточнення відомостей, отриманих в ході допиту потерпілого ОСОБА_15 , проведено слідчий експеримент, під час якого потерпілому запропоновано відтворити події вчинення кримінального правопорушення відносно нього, яке мало місце 07.04.2025 року. Потерпілий вказав, що 07.04.2025 року приблизно об 11.00 годині він перебував у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_26 », розташований за адресою: АДРЕСА_5 . Після цього всі учасники слідчої дії перемістилися за вказаною адресою, де потерпілий повідомив, що у вказаному кафе він вжив приблизно 100 грамів горілки, після чого йому стало зле, оскільки піднявся тиск. У цей час інший відвідував закладу (чоловік) допоміг йому вийти з закладу, після чого допоміг дістатися лавки, прямуючи за заклад, проходячи відділення ІНФОРМАЦІЯ_22 № НОМЕР_5 . Лавка знаходилася поблизу під`їзду № 1 по АДРЕСА_16 . Всі учасники слідчої дії перемістилися за адресою, вказаною потерпілим, де останній пояснив, що біля лавки, на яку він вказав, він втратив свідомість. Після того, як потерпілий отямився, біля нього були працівники швидкої медичної допомоги і в цей час він виявив відсутність своєї сумки, в якій перебував його мобільний телефон «Samsung» та банківські картки. Після медики викликали працівників поліції через те, що бачили чоловіка, який пішов з його сумкою. Також потерпілий вказав напрямок руху чоловіка з його сумкою? зі слів працівників швидкої медичної допомоги (т. 4 а.с. 226-237).
З протоколу огляду предметів від 16.04.2025 року вбачається, що у кримінальному провадженні № 12025221190000527 слідчим оглянуто оптичний CD-R диск ТМ «hp» з об`ємом пам`яті 700 МВ, який було надано на запит начальником ІНФОРМАЦІЯ_27 . При завантаженні вказаного диска за допомогою персонального комп`ютера, на екрані монітору відображається одна папка під назвою «0683311772.2025-04-07 11-46-37», при відкритті якої має місце файл під назвою «1744015597.266026» з аудіо записом на якому зафіксовано, розмову оператора служби « НОМЕР_6 » та чоловіка який назвався «лікарем Забашта». У цьому повідомленні, особа, яка назвалася «лікар Забашта», зокрема, вказує на те, що бригада виїхала на виклик на АДРЕСА_16 до чоловіка, який був на вулиці в стані алкогольного сп`яніння і його обікрали в присутності лікарів – хлопець узяв сумку та пішов. Потерпілого назвав ОСОБА_15 ( т. 4 а.с. 239-240).
У судовому засіданні прослухано зміст СD-R диску ТМ «hp» (т. 4 а.с. 241).
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 16.04.2025 року CD-R диск ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_28 » визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12025221190000527 (т. 4 а.с. 242).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/8892-ТВ від 17.04.2025 року ринкова вартість телефону торгової марки «Samsung» моделі Galaxy A 25 5G 8/256 GB» блакитного кольору з захисним склом, бувшого у використанні, у відмінному справному стані, без механічних пошкоджень, станом на 07.05.2025, становить 6 874, 75 грн (т. 4 а.с. 243-251, т. 5 а.с. 1-2).
Відповідно до зберігальної розписки (без дати), поданої ОСОБА_15 на адресу слідчого у кримінальному провадженні № 12025221190000527 мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі Galaxy A 25 передано на відповідальне зберігання потерпілому (т. 5 а.с. 3). 
Листом від 08.05.2025 № 01-890/Л КНП ХОР « ІНФОРМАЦІЯ_21 » на запит слідчого № 7955/119-59/1525 від 10.04.2025 року у кримінальному провадженні № 12025221190000527 надало слідчому завірену копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1374 від 07.04.2025 року та зазначило про можливість отримання аудіо запису виклику ШМД за відповідною адресою (т. 5 а.с. 4).
Відповідно до належним чином завіреної копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1374 від 07.04.2025 року, в цей день бригадою ЕМД було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_5 (біля лавочки) до ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_29 . Склад бригади: парамедик ОСОБА_41 , ЕМТ – ОСОБА_56 . Скарги на запаморочення, слабкість. Попередній діагноз: алкогольне сп`яніння ( т. 5 а.с. 5).
З протоколу огляду предметів від 08.05.2025 року вбачається, що у кримінальному провадженні № 12025221190000527 слідчим оглянуто оптичний CD-R диск ТМ «hp» з об`ємом пам`яті 700 МВ, який було надано на запит директором КНП ХОР « ІНФОРМАЦІЯ_21 ». При завантаженні вказаного диска за допомогою персонального комп`ютера на екрані монітору відображається один файл, записаний під назвою «753-л» файл типу WAV об`ємом 1, 72 МБ на якому міститься аудіозапис у службу « НОМЕР_7 » невідомої жінки, яка назвалася «перехожою» та повідомила, що по АДРЕСА_16 на лавці лежить чоловік, у якого порушена мова, і який не може встати. Також ця жінка повідомила, що не буде чекати приїзду бригади медиків ( т. 5 а.с. 7-8).
У судовому засіданні прослухано зміст СD-R диску ТМ «hp» (т. 5 а.с. 9).
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 08.05.2025 року CD-R диск ТМ «hp» та завірену копію карти виїзду швидкої медичної допомоги визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12025221190000527 (т. 5 а.с. 6).
Також прокурором долучені такі письмові матеріали кримінального провадження, досліджені судом: Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024221190001383 від 10.10.2024 року за ст. 336 КК України (т. 4 а.с. 57); повідомлення про кримінальне правопорушення № 10299 від 02.10.2024 року, направленого на ім`я начальника ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 4 а.с. 58); рапорт ст. інспектора ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_57 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 про отримання 15.12.2024 року заяви про кримінальне правопорушення, яка зареєстрована в ЄО за № 22233 від 15.12.2024 (т. 4 а.с. 82); ксерокопія витягу з ЄРДР № 12024221190001647 від 15.12.2024 (т. 4 а.с. 113); ксерокопія рапорту ст. інспектора ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_57 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 про отримання 15.12.2024 року заяви про кримінальне правопорушення, яка зареєстрована в ЄО за № 22217 від 15.12.2024 (т. 4 а.с. 114-117); ксерокопія рапорту ст. інспектора ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_57 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 про отримання 15.12.2024 року заяви про кримінальне правопорушення, яка зареєстрована в ЄО за № 22219 від 15.12.2024 (т. 4 а.с. 118); ксерокопія рапорту (т. 4 а.с. 119); ухвала слідчого судді від 05.03.2025 року (справа № 645/442/25, провадження № 1-кс/645/282/25) про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (т. 4 а.с. 170-172); клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12024221190001654 (т. 4 а.с. 173-177); постанова від 14.02.2025 року Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12024221190001654 (т. 4 а.с. 178-180); Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025221190000527 від 07.04.2025 року за ч. 4 ст. 186 КК України ( т. 4 а.с. 181-182); постанова про проведення освідування особи від 07.04.2025 ( т. 4 а.с. 207); ухвала слідчого судді від 09.04.2025 року (справа № 645/2279/25, провадження № 1-кс/645/440/25) про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т. 4 а.с. 209-212); ухвала слідчого судді про виправлення описки в ухвалі від 09.04.2025 року (т. 4 а.с. 213); супровідний лист № 1864/119-25/01-2925 від 16.04.2025 про направлення на адресу слідчого з ІНФОРМАЦІЯ_27 цифрової копії повідомлення на спецлінію «102» від 07.04.2025 року (т. 4 а.с. 238). 
Слід відмітити, що хоча ці матеріали і не мають доказового значення з точки зору вимог КПК України, і не покладаються судом в основу вироку для висновку про винуватість обвинуваченого, проте досліджені судом, оскільки мають допоміжне значення для з`ясування руху кримінального провадження з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

ІV. Висновки суду щодо оцінки доказів, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація дій обвинуваченого.
Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_58 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають. 
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином, досліджені вище письмові докази та покази свідків не містять суттєвих протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, отриманий в установленому законом порядку.
Висновки суду щодо обвинувачення за ст. 336 КК України.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 - на всій території України введено воєнний стан.
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції ІНФОРМАЦІЯ_30 - оголошено про проведення загальної мобілізації.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти ІНФОРМАЦІЯ_31 - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти ІНФОРМАЦІЯ_32 - за викликом керівників відповідних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_32 , військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема, комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції України покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.
Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - із загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.
Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності у вигляді ухилення будь-яким способом від призову за мобілізацією.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом. Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, проте має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнути самого призову за мобілізацією.
Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).
Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є шкідливим для суспільства.
Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.
Оцінюючи вказані докази суд зазначає, що для кваліфікації діяння за ст. 336 КК достатньо встановити факт отримання військовозобов`язаним повістки та його неявку без поважних причин у зазначені місце і час до ТЦК та СП. Невстановлення точного часу вручення повістки не впливає на об`єктивну і суб`єктивну сторони цього злочину, основними елементами яких є саме факт наявності такої повістки та наслідок у вигляді невиконання зазначених у ній приписів (постанова ККС ВС від 13.02.2025 у справі №168/1083/23).
Так, за встановлених судом обставин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився за викликом. Вказане свідчить про наявність умислу уникнути самого призову за мобілізацією.
Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, будучи обізнаним про відсутність будь-яких рішень щодо заміни на невійськову службу, отримавши особисто повістку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_33 для відправки у військову частину для проходження військової служби в Збройних силах України за призовом під час мобілізації, чим ухилився від призову за мобілізацією.
Враховуючи, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ст.336 КК України виявляється в бездіяльності, яка полягає в ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією, проаналізувавши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.
Висновки суду щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України.
По даному епізоду ОСОБА_7 обвинувачується у спричиненні ОСОБА_14 умисного тяжкого тілесного ушкодження. 
Судом встановлено та підтверджується в повній мірі матеріалами справи те, що ОСОБА_7 15.12.2024 року дійсно наніс ОСОБА_14 один удар ножем та спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, проникаючого в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні 7-го ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу. 
Цього факту не заперечує обвинувачений, підтвердив потерпілий та висновки судово-медичного експерта. 
Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що 15.12.2024 року при конфлікті з потерпілим ОСОБА_14 він діяв у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий наніс йому декілька ножових поранень. 
За приписами ст. 36 КК, які втілюють гарантоване ст. 27 Конституції України право кожного захищати своє життя і здоров`я від суспільно небезпечних посягань, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання. Захист здійснюється шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Суд зазначає, що право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому:
1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;
2) оборона може здійснюватися лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;
3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною – право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;
4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;
5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;
6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Заподіяння шкоди особі, яка здійснює посягання, обумовлено необхідністю негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання в заподіянні шкоди нападнику загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.
Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. 
Також, щоб установити наявність або відсутність ознак меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини, зокрема, і ті, що передували нападу. 
У даній конкретній справі суд встановив таку послідовність подій, які відбувалися 15.12.2024 року в квартирі АДРЕСА_7 та на сходинковому прольоті, під`їзду де розташована вказана квартира:
1) приблизно о 15.30 год ОСОБА_7 та ОСОБА_14 знаходилися вдома у потерпілого в квартирі АДРЕСА_7 , де вживали алкогольні напої – дану обставину підтверджують, як вказані особи так і свідок ОСОБА_21 (сестра потерпілого, яка також знаходилася в цей час в квартирі);
2) через деякий час, приблизно о 16.00 год, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 виник словесний конфлікт, у результаті якого ОСОБА_7 почав бити ОСОБА_14 кулаками в обличчя та груди, що підтвердив у своїх показах потерпілий та не заперечував сам обвинувачений. У свою чергу ОСОБА_14 узяв кухонний ніж, щоб полякати ОСОБА_7 . Але ОСОБА_7 ще раз вдарив його кулаком в обличчя та вибив цей ніж. Свідок ОСОБА_21 про події на кухні пояснювала, що саме ОСОБА_7 почав бійку, і в тому числі вдарив і свідка, яка стала виганяти ОСОБА_7 з квартири. Свідок зокрема зазначала, що « ОСОБА_25 наносив ОСОБА_24 удари руками. Така була сильна «потасовка» на кухні, що вони перевернули холодильник». Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 09/78-С/2025 від 14.02.2025 року згідно з наданої медичної документації у громадянина ОСОБА_14 , 1965 року народження, окрім колото-різаного поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні = сьомого ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу; мали місце і такі тілесні ушкодження, як садно, синець на голові;
3) після вказаних вище подій, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_14 покинули квартиру АДРЕСА_7 та перемістилися на сходинковий проліт неподалік від цієї квартири, суперечка між ними продовжилася. Про цю подію надав детальні свідчення свідок ОСОБА_26 (сусід ОСОБА_14 ), який повідомив, що він бачив, як ОСОБА_14 та ОСОБА_7 б`ються біля ліфта. Саме ОСОБА_25 бив ОСОБА_24 , оскільки був фізично сильніший за того. У ОСОБА_14 у руках був кухонний ніж: старий, з дерев`яним руків`ям, лезо приблизно 25 см. Свідок просив їх зупинитися. Проте, ОСОБА_7 сильно вдарив ОСОБА_14 , від чого той впав на підлогу. Тоді ОСОБА_25 почав сильно бити ОСОБА_24 ногами, здавалося, що він ним «грає у футбол». Потерпілий ОСОБА_14 щодо цих обставин пояснював, що він не витримав побоїв і схопив ніж ще на кухні, щоб полякати ОСОБА_7 , проте у під`їзді ОСОБА_7 знову почав бити ОСОБА_14 руками і ногами, тоді потерпілий наніс ОСОБА_7 три-чотири удари в область передньої частини тіла. Обвинувачений ОСОБА_7 також не заперечував, що наносив на сходинковій клітині удари потерпілому;
4) після нанесення ОСОБА_7 ударів ОСОБА_14 припинив свої злочинні дії, повернувся до обвинуваченого спиною та намагався втекти до себе у квартиру, проте ОСОБА_7 штовхнув його в спину, від чого ОСОБА_14 впав на підлогу на живіт, вихопив ніж у потерпілого ніж, сів тому на спину і наніс цим же ножем потерпілому один удар в область спини. Ці обставини суд встановив з показів потерпілого, оскільки інші свідки-очевидці на місці події в цей момент були відсутні, а сам обвинувачений неодноразово повідомляв, що моменту нанесення удару потерпілому він чітко не пам`ятає. 
Також, на думку суду вказані покази потерпілого узгоджуються з висновками судового-медичного експерта № 09/78-С/2025 від 14.02.2025 року про те, що у ОСОБА_14 , 1965 року народження, мали місце наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні = сьомого ребра по середньо-лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу; садно, синець на голові. 
Допитаний в судовому засіданні 23.02.2026 року судово-медичний експерт ОСОБА_30 повідомив суду, що підтримує висновки експертизи № 09/78-С/2025 від 14.02.2025 року. Також додав, що згідно з описом медичної документації колото-різане поранення було одне і знаходилося ззаду трохи нижче лопатки потерпілого. Траєкторія нанесення удару – ззовні в середину. Встановити якесь конкретне взаємо розташування потерпілого та нападника не можливо. Але можливо сказати, що поранення нанесено при умові доступності за механізмом та локалізацією поранення та гострого предмета, яким нанесено потерпілому поранення. Щодо механізму отримання тілесного ушкодження, який назвав потерпілий під час слідчого експерименту(«коли він лежав на підлозі обличчям до низу, відчув ймовірний удар ножем по спині») експерт пояснив, що цей механізм не можна відкинути. І версія потерпілого є вірогідною. 
Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що 15.12.2024 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 виник конфлікт, який переріс у бійку, більш активну позицію в якій займав ОСОБА_7 , що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_26 .
На думку суду, про наявність у ОСОБА_7 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень свідчить сукупність усіх обставин вчиненого обвинуваченим діяння, зокрема знаряддя злочину (ніж), спосіб нанесення - з достатньою силою; характер і локалізація тілесного ушкодження, заподіяного в область спини, де знаходяться життєво-важливі органи, цілеспрямованість дій. 
Завдаючи одного удару ножем у спину потерпілого, ОСОБА_7 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, припускав, що таким ударом буде заподіяно проникаюче ножове поранення, і передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.
Відхиляючи доводи сторони захисту про перебування ОСОБА_7 у стані необхідної оборони, суд зазначає, що після намагання втечі потерпілого, самостійно припинившего суспільно небезпечне посягання, перехоплення з рук ОСОБА_14 ножа та, подальші дії ОСОБА_7 з нанесення ОСОБА_14 удару ножем не були пов`язані із вжиттям заходів, необхідних для відвернення посягання та захисту свого життя чи здоров`я, а були зумовлені бажанням завдати ОСОБА_14 шкоди та спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень, оскільки незважаючи на те, що ОСОБА_14 першим узяв в руки ніж і наніс їм ОСОБА_7 декілька ударів, проте цей же ніж засуджений забрав у потерпілого, коли останній повернувся, щоб піти з місця бійки, після чого ОСОБА_7 наніс йому один удар у ділянку спини, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що дії ОСОБА_7 саме в момент нанесення потерпілому удару ножем у спину були викликані протизаконним насильством з боку потерпілого.
До таких висновків суд остаточно прийшов після повторного допиту обвинуваченого 26.01.2026 року, коли той пояснив, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_14 не висловлював на його адресу погрози вбивством, ОСОБА_14 . ОСОБА_7 взагалі в момент бійки не сприймав серйозно та не думав, що можуть бути такі наслідки. Болю він ударів ножем, які наніс йому ОСОБА_14 він не відчував, а зрозумів, що поранений лише тоді, коли побачив на собі кров. Удар потерпілому наніс неумисно, оскільки на його думку, якби він мав умисел на нанесення такого удару, то не забув би про це. 
Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України характеризується двома елементами: вчинення особою суспільно-небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.
Перший елемент підстави необхідної оборони - це наявність суспільно небезпечного посягання. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.
У даній справі ОСОБА_14 дійсно вчинив відносно ОСОБА_7 суспільно-небезпечне посягання, яке виразилося у спричиненні трьох ударів ножем. Проте, сам обвинувачений пояснював, що дії ОСОБА_14 , який замахувався на нього з ножем, він серйозно не сприймав, що свідчить про відсутність необхідності припинення суспільно-небезпечного посягання, яке на момент нанесення удару потерпілому вже було припинено самим ОСОБА_14 .
Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, – це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно- небезпечного посягання.
Суд встановив, що протиправне посягання ОСОБА_14 на ОСОБА_7 було припинене, ОСОБА_14 намагався піти з місця вчинення злочину, проте ОСОБА_7 наздогнав його, вирвав у потерпілого ніж, та завдав один удар ножем у спину. Тобто діючи таким чином, ОСОБА_7 не міг не усвідомлювати, що у застосуванні заходів захисту вже відпала потреба. 
Існування підстав для необхідної оборони свідчить, що особа знаходиться у стані необхідної оборони, тобто у неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує у особи лише протягом часу, коли вона знаходиться в стані необхідної оборони. У разі, якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється. Якщо не зважаючи на це, особа все ж таки заподіює шкоду особі, що здійснювала суспільно небезпечне посягання, то вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяну шкоду на загальних підставах.
Також, на думку суду, особа, що завдала шкоду, не може посилатися на стан необхідної оборони, якщо саме насильство було спровоковано нею ж самою, тобто було передбачуваним наслідком її власної поведінки. Окремим випадком такого спровокованого насильства є бійка, під час якої учасники застосовують один до одного насильство певного ступеня. Таке спровоковане насильство не можна вважати «посяганням» у тому значенні, яке цьому терміну надається статтею 36 КК.
Це не виключає можливості, що особа, яка спровокувала насильство, опиниться в ситуації необхідної оборони, якщо ступінь спровокованого насильства очевидно перевищить той, який особа могла передбачити, наприклад, якщо в ситуації обопільної бійки один з учасників застосує або виявить намір застосувати значно вищий ступінь насильства, зброю або до його насильницьких дій приєднаються інші особи. У таких випадках насильство може перетворитися в «посягання», що дає право на необхідну оборону.
Проте, у цій справі судом встановлено, що ОСОБА_7 першим застосував насильство до потерпілого ОСОБА_14 і мав над ним силову перевагу. Ситуація, яка сталася після цього дійсно загострилася до рівня, який провокатор не міг передбачити (застосування потерпілим зброї), проте сам обвинувачений пояснив, що не відчув болю від поранень і не сприймав напади потерпілого серйозно.
Окрім того, ОСОБА_7 вирвав у потерпілого ніж тоді, коли останній припинив посягання і намагався сховатися в своїй квартирі, проте ОСОБА_7 наздогнав його і наніс ножове поранення в спину, з чого суд робить висновок, що визначальним у поведінці ОСОБА_7 було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), а такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
У такому випадку особа має відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за тяжкі тілесні ушкодження. 
Так, питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 не спромігся протягом усього судового засідання пригадати моменту та механізму нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_14 , суд зробив висновки на підставі показів потерпілого, свідків та судово-медичних даних. 
Враховуючи вищевикладене, а також обставини, які передували скоєнню злочину, взаємовідносини потерпілого та обвинуваченого, які були приятелями, а суперечка виникла з невідомих причин, те, що обидва знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи момент, спосіб та знаряддя вчинення злочину, характер, механізм утворення та локалізації спричиненого тілесного ушкодження потерпілому, враховуючи подальші дії обвинуваченого, який одразу після нанесення удару потерпілому покинув місце вчинення злочину, суд доходить висновку, про те, що ОСОБА_7 під час спричинення потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень не перебував у стані необхідної оборони і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України. 
Висновки суду щодо обвинувачення за ч. 4 ст. 186 КК України.
По даному епізоду обвинувачення ОСОБА_7 не визнав своєї вини та наполягав, що він відкрито не заволодівав мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_15 , а цей телефон йому запропонував купити невідомий хлопець. 
Відповідно до п. 3 ППВСУ № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
Таким чином, грабіж з об`єктивної сторони є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення. Але вона ігнорує це.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 , зокрема, повідомив, що 07.04.2025 року він зайшов у шинок по вул. Амосова, щоб випити алкогольні напої. Коли відчув себе погано, то пішов звідти в бік будинку по АДРЕСА_5 . По дорозі впав і втратив свідомість. При собі потерпілий мав барсетку, у барсетці був телефон «Samsung Galaxy A 25», який потерпілому під час досудового розслідування повернули. Пізніше паспорт потерпілому віддав оперативний працівник, обставин втрати паспорту потерпілому не відомі, паспорт знаходився у барсетці. Коли йому стало погано, якась жінка проходила повз і викликала швидку допомогу. Добровільно він свою барсетку та телефон ОСОБА_7 не передавав. Телефон в той день був у барсетці. 
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , в тому числі, пояснювали суду, що 07.04.2025 року, коли вони приїхали на виклик до потерпілого ОСОБА_15 , біля потерпілого знаходився хлопець, якого вони упізнали, як ОСОБА_7 , який тримав в руках барсетку ОСОБА_15 . На вимогу медиків передати їм барсетку з документами потерпілого, ОСОБА_7 просто пішов з місця події. Наздогнати його медики не мали можливості, оскільки не могли залишити пацієнта. 
Також ці свідки підтвердили свою участь в таких слідчих діях як упізнання особи за фотознімками, коли вони упізнали ОСОБА_7 як чоловіка, який заволодів майном потерпілого ОСОБА_15 .
Про послідовність та правдивість показів вказаних свідків свідчать також відомості з CD-R диск ТМ «hp» з об`ємом пам`яті 700 МВ, який було надано на запит начальником ІНФОРМАЦІЯ_27 і на якому зафіксовано розмову оператора служби « НОМЕР_6 » та чоловіка який назвався «лікарем Забашта». У цьому повідомленні, особа, яка назвалася «лікар ОСОБА_59 », зокрема, вказує на те, що бригада виїхала на виклик на АДРЕСА_16 до чоловіка, який був на вулиці в стані алкогольного сп`яніння і його обікрали в присутності лікарів – хлопець узяв сумку та пішов. Потерпілого назвав ОСОБА_15 ( т. 4 а.с. 239-240).
Свідок ОСОБА_34 (працівник шинка) пояснював суду, що паспорт ОСОБА_15 дійсно приніс в шинок ОСОБА_7 і повідомив, що ОСОБА_15 неподалік лежить п`яний, а паспорт лежав поряд з ним, тому ОСОБА_39 вирішив його занести у заклад. Окрім паспорту у ОСОБА_7 нічого в брюках не було.
У судовому засіданні ОСОБА_7 не заперечував, що знайшов паспорт потерпілого і вирішив залишити його у шинку по вул. Амосова. 
Проте, цей вчинок жодним чином не свідчить про те, що ОСОБА_60 07.04.2025 року не міг відкрито викрасти телефон потерпілого. 
Так, судом був допитаний свідок ОСОБА_43 , який повідомив, що він був свідком того, як потерпілому стало погано і хлопець, якого він упізнав, як ОСОБА_7 допоміг йому підняти потерпілого та посадити його на лавочку. У цього хлопця в руках був якийсь згорток. 
Тобто, ОСОБА_7 після того, як відніс паспорт потерпілого у шинок, не був позбавлений можливості повернутися до ОСОБА_15 та відкрито викрасти його майно. 
Під час затримання 07.04.2025 року ОСОБА_7 в якості підозрюваного, саме у нього було виявлено та вилучено з куртки чорного кольору мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що підтверджується відомостями з відповідного протоколу затримання (т. 4 а.с. 190-193).
При цьому слід зазначити, що під час судового розгляду не здобуто жодних доказів про те, що телефон, викрадений у ОСОБА_15 , передав ОСОБА_7 невідомий хлопець. 
Слід також зазначити, що під час судового розгляду у судовому засіданні 24.03.2026 року сторона захисту поставила під сумнів допустимість такого доказу як мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який є предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зазначивши про те, що під час затримання ОСОБА_7 і його обшуку, вилучений телефон був чорного, а не голубого кольору, як зазначено в матеріалах справи. І під час складання протоколу про затримання в якості підозрюваного телефон вже лежав на столі у слідчого.
Проте, під час дослідження судом змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.04.2025 року, встановлено, що під час обшуку підозрюваного ОСОБА_7 в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено з куртки чорного кольору, вдягнутій на ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25», блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 . При складанні вказаного процесуального документу була присутня і захисник ОСОБА_8 . Протокол підписаний учасниками слідчої дії без зауважень (т. 4 а.с. 190-193). 
При дослідженні судом висновку експерта № СЕ-19/121-25/8892-ТВ від 17.04.2025 року встановлено, що предметом дослідження експерта був телефон торгової марки «Samsung» моделі Galaxy A 25 5G 8/256 GB» блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 . Фототаблицею, доданою до висновку експерта, чітко зафіксовано, що експерт оцінював мобільний телефон саме блакитного кольору (т. 4 а.с. 243-251, т. 5 а.с. 1-2).
Під час досудового розслідування мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі Galaxy A 25 ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 був переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 на підставі зберігальної розписки (т. 5 а.с. 3).
У судове засідання 24.03.2026 року потерпілий ОСОБА_15 доставив мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі Galaxy, голубого кольору, A 25 ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 для огляду. 
Під час огляду телефону в судовому засіданні достеменно з`ясовано, що це саме той телефон, який 07.04.2025 року був відкрито викрадений у потерпілого ОСОБА_15 та пізніше вилучений у ОСОБА_7 .
Таким чином, суд знаходить твердження захисту про недопустимість вказаного доказу необґрунтованими. 
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності та встановивши фактичні обставини справи з досліджених доказів, суд вбачає, що умисел обвинуваченого ОСОБА_7 на вчинення саме відкритого викрадення 07.04.2025 року майна (мобільного телефону) ОСОБА_15 прямо підтверджується показами потерпілого ОСОБА_15 про наявність у нього в барсетці мобільного телефона та паспорта; показами свідка ОСОБА_61 , який підтвердив, що в день коли сталася подія злочину і ОСОБА_7 і ОСОБА_15 в один час вживали спиртні напої в шинку і пізніше ОСОБА_7 приніс паспорт потерпілого; показами свідка ОСОБА_62 про те, що ОСОБА_7 не просто проходив повз потерпілого, а перебував біля нього певний час і допомагав підняти того на лавочку: показами свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_63 , які прямо вказали на ОСОБА_7 , як на особу яка заволоділа барсеткою потерпілого в їх присутності; тим фактом, що у барсетці потерпілого знаходився і його паспорт, який ОСОБА_7 пізніше відніс у шинок; а також фактом виявлення у ОСОБА_7 під час затримання в якості підозрюваного мобільного телефону потерпілого. 
Той факт, що мобільний телефон «Samsung» моделі Galaxy, який є предметом злочину в цій справі, знаходився у барсетці потерпілого ОСОБА_15 підтвердили, як сам потерпілий, як і його дружина свідок ОСОБА_33 , а також свідок ОСОБА_42 , який показав, що потерпілий на питання «де його документи чи телефон», вказав на барсетку, яку в руках тримав саме ОСОБА_7 .
Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказане узгоджується з висновками Верховного суду, які викладені в постанові від 07.12.2020 року у справі № 728/578/19 (провадження №51-3411км20).
Таким чином, детальний аналіз та оцінка наведених вище доказів, здобутих в даному кримінальному провадженні, дозволяє суду зробити висновок, що обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено саме злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України.
Окрім цього, як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи. 
Разом з тим, суд зазначає, що даному у кримінальному провадженні не встановлено будь-яких обставин, які свідчили б про можливість існування іншої підтвердженої доказами версії інкримінованої події що могло б стати підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також сукупність наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, суд доходить висновку, що пред`явлене ОСОБА_7  обвинувачення за ч.1 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. 
Дії ОСОБА_7 за фактично вчинене підлягають такій кваліфікації:
за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації;
за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння;
за ч. 4 ст. 185 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. 
Вину обвинуваченого ОСОБА_7  у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень суд вважає доведеною. 
Перевіряючи доводи захисту щодо недоведеності вини, суд наголошує на стандарті доказування «поза розумним сумнівом» та зазначає, що сукупність доказів у справі виключає будь-яке інше розумне пояснення події, крім того, що інкриміновані злочини були вчинені саме обвинуваченим.

V. Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке належить призначити обвинуваченому ОСОБА_7 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, не має офіційного місця роботи, характеризується задовільного, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. 
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого з КНП ХОР « ІНФОРМАЦІЯ_34 » 07.04.2025 року ОСОБА_7 пройшов освідування у відділенні цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння, за наслідками чого йому встановлено діагноз алкогольне сп`яніння (т. 4 а.с. 208).
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до положень ст. 66 КК України, судом не встановлено. До твердження обвинуваченого в перших судових засіданнях у цій справі про його щире каяття, суд відноситься критично. Оскільки щире каяття – це не формальна вказівка на визнання (часткове визнання) своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, критична оцінка винним своєї поведінки та бажання залагодити провину. Факт щирого каяття ОСОБА_7 своє відображення у матеріалах кримінального провадження не знайшов. 
Обставиною, яка обтяжує покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУК та ч. 4 ст. 186 КК України, згідно з вимогами ст. 67 КК України, суд визнає вчинення цих злочинів у стані алкогольного сп`яніння. 
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень відповідно до положень ст. 12 КК України, умисну форму вини, конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючу покарання обставину, відношення обвинуваченого до вчиненого.
Таким чином, суд не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні остаточного покарання суд також враховує вирок ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.12.2025 року, змінений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.03.2025 року, яким ОСОБА_7 засуджено до 5 років позбавлення волі (справа №645/1440/23).
Відповідно до позиції ОП ККС ВС від 25.06.2018 року у справі № 511/37/16-к, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. 
Також, при призначенні остаточного покарання суд застосовує позицію ОП ККС ВС від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17, відповідно до якої, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вирку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили. 
Суд вважає, що покарання, призначене за даним вироком, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та таким, що відповідатиме вимогам розумності, справедливості, особі винного і конкретним обставинам справи.

VІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_12 », застосований відносно ОСОБА_7 , суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили. 
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий 07.04.2025 року (т. 4 а.с. 190-193) у кримінальному провадженні № 12025221190000527, в зв`язку із чим відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
У даному кримінальному провадженні питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 09.04.2025 року ( т. 5 а.с. 10-12). 
Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілими не заявлено. 
Судові витрати за проведення судових експертиз згідно ч. 3 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 395, 615 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_7  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України та призначити йому покарання:
за ст. 336 КК України – 3 (три) роки позбавлення волі,
на підставі положень ч.1, 4 ст. 70 КК України – шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.12.2024 року, зміненого ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.03.2025 року, яким ОСОБА_7 засуджено до 5 років позбавлення волі, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі,
за ч. 4 ст. 186 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі,
на підставі ч. 1 ст. 70 КК України - шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.12.2024 року, зміненого ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.03.2025 року та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 17.04.2026 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 07.04.2025 року до 16.04.2026 року (включно). 
Застосований відносно ОСОБА_7  запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » - залишити без змін до набрання вироком законної сили. 
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/8892-ТВ від 17.04.2025 в сумі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн 50 коп. 
Після набрання вироком законної сили, долю речових доказів вирішити наступним чином:
направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ №1550/МВ від 05.09.2024, видане ІНФОРМАЦІЯ_11 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картку обстеження та медичного огляду від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідку військово-лікарської комісії №8/2462 від 05.09.2024, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_35 за №ВВОБ/3855 від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розписку про отримання направлення на проходження медичного огляду від 05.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розписку про отримання повістки від 09.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи № 645/6689/24; 
оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 24624 на ім`я ОСОБА_14 , яку передано на відповідальне зберігання в камеру речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_13 , квитанція № 98 – повернути ОСОБА_14 ;
карту пам`яті ТМ «Kingston» з об`ємом пам`яті на 32 GB, на якій маються написи «Kingston CANVAS Select Plus, micro SDHCI 32 GB TAIWAN V10A1FC, SDS2/32GB, 31663-C25.A00LF» та міститься відеозаписи під назвою «20250210_120251» зі слідчого експерименту від 10.02.2025 - залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи № 645/6689/24; 
копії матеріалів кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024221190001647 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на 236 аркушах – залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи № 645/6689/24; 
мобільний телефон «Samsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який передано ОСОБА_15 на відповідальне зберігання – вважати повернутим потерпілому;
змиви з правої та лівої руки ОСОБА_7 , які зберігаються у камері схову ІНФОРМАЦІЯ_13 (квитанція №151) – знищити;
CD-R диск білого кольору, без надписів– на якому містяться записи аудіо зі «102»; CD-R диск білого кольору, без надписів– на якому містяться записи аудіо зі «103»; DVD-R диск білого кольору, без надписів– на якому містяться записи відео з бодікамер патрульних поліцейських- залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи № 645/6689/24. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 09.04.2025 року (справа № 645/2279/25, провадження № 1кс/645/439/25) на мобільний телефон «Sumsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору.
Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя     ОСОБА_1