Справа № 367/13072/25
Провадження №2/367/1624/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
13 березня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.
за участі секретаря Колодезної В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Ірпінь цивільну справу за позовною заявою Комунально-побутового підприємства “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач через свого представника – Зимарєва В. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду вказує, що КПП «Теплоенергопостач» ІМР є комунальним підприємством, що створене Ірпінською міською радою для досягнення економічних та соціальних результатів, а саме забезпечення соціально-значущими потребами – послугами теплопостачання мешканців Бучанського району Київської області.
Відповідно до рішень Ірпінської міської ради, КПП «Теплоенергопостач» ІМР є виконавцем послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м.Ірпінь.
Відтак, Позивачем, серед іншого, надаються послуги теплопостачання і до квартири АДРЕСА_1 , де зареєстровані відповідачі.
Так як вищевказаний будинок є багатоповерховим, опалення квартири АДРЕСА_2 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є його невід`ємною частиною.
Вказує, що система опалення квартири відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу, де всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом, що свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. 
Рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , станом на дату звернення до суду, немає. Відтак, Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії для задоволення власних потреб.
Скарг від мешканців вказаної квартири щодо неналежної якості теплопостачання не надходили, що дає підстави вважати, що послуги надаються позивачем в повному обсязі.
Вважає, що оскільки між сторонами існують правовідносини щодо надання послуг, з однієї сторони та їх споживання з іншої, відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті наданих послуг.
Вказує, що за період з 01.12.2012 по 30.09.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за отримані послуги нараховано суму в розмірі 131 357,96 грн, Отримані послуги відповідачами оплачені частково в розмірі 48 829,17 грн. 
Звернув увагу суду, що заборгованість по особовому рахунку станом на 01.12.2012 року становила 19 950,78 грн, отже, станом на 01.10.2025 року борг за надані послуги теплопостачання становить 102 479,57 грн (19 950,78 грн + (131 357,96 грн – 48 829,17 грн).
27.12.2018 року з метою досудового врегулювання відповідач ОСОБА_1 зверталась до позивача із заявою щодо розстрочки заборгованості строком на три роки, проте, своїх зобов`язань так і не виконала.
Додає, що всі нарахування здійснювались відповідно до діючих на їх момент тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 12.10.2010р. №202, від 23.09.2016р. №202; 31.10.2017р. №238; від 27.02.2018р. №40; від 13.11.2018р. №221/5; від 26.02.2019р. №28/8; від 12.10.2021р., №140/2; від 23.09.2022р. № 58/6; від 26.09.2023р. №113/8; від 07.11.2023р. №136/5, від 20.11.2024р. №114/7.
В подальшому, з 01.12.2021 року, з переходом на Публічний договір приєднання, відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Відтак, з 01 грудня 2021 року нарахування за послуги з постачання теплової енергії здійснювалось відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12.10.2021 року №140/2, яким встановлено, що двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії для населення з ПДВ становить умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії – 1183,68 грн/Гкал; умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії в місяць протягом року – 187173,66 грн/Гкал/год.
Плата за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (за наявності вузла комерційного обліку) була затверджена КПП «Теплоенергопостач» ІМР наказом №504 від 21.10.2021 року та становила 23,71 грн. з ПДВ.
У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, наказом від 31.10.2022 року №415, наказом від 08.11.2023 року №576, наказом від 22.11.2024 року №462 плата за абонентське обслуговування застосовується на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року. Вказане також стосується опалювальних періодів 2022/2023 років, 2023/2024 років та 2024/2025 років
Додатково, рішенням Ірпінської міської ради від 16.05.2022 року №2083-20-VIІІ, у зв`язку з активними військовими бойовими діями на території Ірпінської територіальної громади, споживачів було звільнено від сплати платежів за комунальні послуги на період з 28.02.2022 року по 20.04.2022 року.
Вказує, що відповідача належним чином не виконують своїх зобов`язань по оплаті за послуги теплопостачання, що призвело до виникнення заборгованості перед КПП «Теплоенергопостач» ІМР в розмірі 102 479,57 грн. з вимогою про стягнення якої позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 04.11.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло.
18.11.2025 року представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Бурчак В.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджувався з позовом та ухвалою суду, вважав позов незаконним та законодавчо необгрунотованим. Просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Звернув увагу суду на те, що позивач просить суд стягнути заборгованість за період з 01.12.2012 року по 30.09.2024 року, загальний строк позовної давності за яким сплив в силу діючого законодавства.
03.12.2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, яку просив долучити до матеріалів справи та задовольнити позов Комунально-побутового підприємства “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості в повному обсязі.
28.11.2025 року адвокат Бурчак В.С., який діє від імені та у інтересах відповідача ОСОБА_2 , подав до суду заперечення на відповідь, просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.
04.12.2025 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі, які просив долучити до матеріалів справи та задовольнити позов Комунально-побутового підприємства “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості в повному обсязі.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається без участі сторін, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м. Ірпінь.
При цьому, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується отриманими відомостями, наданими відповідними органами реєстрації місця проживання.
При цьому, ані право користування ані право власності відповідачів на вищевказаний об`єкт нерухомого майна не заперечувалось та не спростовувалось стороною відповідача. 
27.01.2018 року між КПП «Теплоенергопостач» на ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з опалення квартири АДРЕСА_3 , загальна площа становить 67,3 кв.м. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 зверталась до директора КПП «Теплоенергопостач» із відповідною заявою від 27.01.2018 року, про надання дозволу на розстрочити існуючу заборгованість в розмірі 47 407,87 грн. на 3 роки.
Нарахування за надані послуги здійснювались відповідно до діючих тарифів на момент їх нарахування, затверджених рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №202 від 12.10.2010 року; №202 від 23.09.2016 року; №238 від 31.10.2017 року; №40 від 27.02.2018 року; №221/5 від 13.11.2018 року; №28/8 від 26.02.2019.
З 01 грудня 2021 року, у зв`язку з переходом на публічний договір приєднання, нарахування за послуги з постачання теплової енергії здійснювалось відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12.10.2021 року №140/2, яким встановлено, що двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії для населення з ПДВ, що становить: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії – 1183,68 грн/Гкал; умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії в місяць протягом року – 187173,66 грн/Гкал/год.
Плата за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (за наявності вузла комерційного обліку) була затверджена КПП «Теплоенергопостач» ІМР наказом №504 від 21.10.2021 року та становила 23,71 грн. з ПДВ. 
Наказом від 31.10.2022 року №415 та наказом від 08.11.2023 року №576 плата за абонентське обслуговування застосовувалась на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року.
Крім того, рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради №58/6 від 23.09.2022 року; №113/8 від 26.09.2023 року та №136/5 від 07.11.2023 року до споживачів (населення) на опалювальний період 2022-2023 року та опалювальний період 2023-2024 року застосовується тариф на послугу з постачання теплової енергії на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року.
На підставі рішення Ірпінської міської ради №2083-20-VІІ від 16.05.2022 року споживачів було звільнено, серед іншого, і від сплати платежів за комунальні послуги на період з 28.02.2022 року по 20.074.2022 року. 
Відповідно до розрахункового листа абонента, заборгованість по особовому рахунку НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 67,3 кв.м., за період з 12.2012 року по 10.2024 року з урахуванням часткових погашень та, становить 102479,57 грн..
До матеріалів справи також долучені адресовані відповідачам листи-повідомлення про наявність існуючою заборгованості по оплаті теплової енергії, яка станом на 01.10.2025 року становила 102 479,57 грн.. Запропоновано звернутись до підприємства з метою врегулювання ситуації.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до положень ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Згідно із ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
За п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та укладеного Договору, відповідач повинен був сплачувати плату за надані послуги з централізованого опалення, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загально будинковим тепловим лічильником. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач зараховує кошти, що надійшли від відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.
Відповідно до п.13 постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21 серпня 2019 р. №830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептуваннядоговору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.
Відповідно до п.п.5 п.45 постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21 серпня 2019 р. №830, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Як вбачається з наявного розрахункового листа абонента, після переходу на публічний договір приєднання, відповідачі отримували послуги з теплопостачання та здійснювали оплату за них, що у відповідності до п.13 постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21 серпня 2019 року №830, свідчить про те, що індивідуальний договір вважається укладеним.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг
Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погодилася за аналогічних обставин з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.
Доводи представника відповідача щодо відсутності підписів, реквізитів сторін, та інших обов`язкових умов договору, що мають законодавче визначення, в самому договорі про надання послуг з опалення від 27.01.2018 року, як про його невідповідність вимогами Цивільного кодексу України, та відповідно відсутністю факту його укладення, не заслуговують на увагу, оскільки окрім вищевикладеного, звертаючись до обслуговуючої компанії з відповідною заявою від 27.01.2018 року, про надання дозволу розстрочити існуючий борг в розмірі 47 407,87 грн. на 3 роки, відповідач ОСОБА_1 , як співвласник квартири, за якою утворилась заборгованість, усвідомлювала наявність договірних та вже існуючих боргових зобов`язань перед позивачем. 
Вказане стосується також і доводів представника відповідача щодо відсутності фактичних доказів процесу укладання публічного договору, та, відповідно його відсутності також, адже вказане спростовується відомостями, відображеними у розрахунковому листі абонента, з якого вбачається, що після переходу на публічний договір в рахунок спожитих послуг періодично здійснювалась оплата за їх отриманя, що в свою чергу є фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору). Крім того, з такого вбачається, що з 11.2019 року нарахування вартості наданих послуг здійснювалось з урахуванням пільг.
При цьому з наявних матеріалів справи не встановлено, що відповідачі, як співвласники майна за яким утворилась заборгованість завертались до обслуговуючої компанії з претензіями про неналежну якість отриманих послуг або з вимогами про проведення перерахунків за неотримані послуги, тощо, що свідчить про виконання позивачем взятих на себе зобов`язань по наданню житлово-комунальної послуги в повному обсязі та в такому ж обсязі спростовує доводи адвоката Бурчака С.В., діючого в інтересах відповідача ОСОБА_2 , про відсутність доказів щодо надання позивачем послуг з постачання теплової енергії в належній якості та у повному обсязі.
Посилання сторони відповідача на відсутність у матеріалах справи доказів надсилання відповідачам рахунку-попередження про проведені позивачем витрати в період з 01.12.2022 по 30.09.2025 року, які мали бути надіслані у відповідності до постанови КМУ №270 від 05.03.2009 року «Про затвердження правил надання поштового зв`язку», як на відсутність належних та допустимих доказів як самого існування заборгованості так і повідомлення відповідачів про її наявність, не заслуговують на увагу, оскільки вказане жодним чином не регулює відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, а лише врегульовує правила надання поштового зв`язку. 
Так, до матеріалів справи долучені адресовані відповідачам листи-повідомлення про наявність існуючої заборгованості по оплаті теплової енергії, яка станом на 01.10.2025 року становила 102 479,57 грн. та запропоновано звернутись до підприємства з метою врегулювання ситуації.
Суд вважає викладені у позовній заяві обставини та відповідно заявлені ним позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження під час дослідження наявних у матеріалах справи доказів з урахуванням вимог чинного законодавства. Відсутність у матеріалах справи саме опису вкладення відправки попередження відповідачам про існуючий борг, не можуть бути розцінені судом як недоведеність позивачем належними та допустимими доказами обставин, які зумовили звернення до суду з даним позовом. 
При цьому суд зауважує, що заборгованість яку позивач просить стягнути на свою користь, згідно наявного розрахункового листа абонента, почала утворюватись більше 10 років тому, та з часом лише збільшувалась. При цьому бере до уваги обізнаність відповідача ОСОБА_1 про існуючий борг перед позивачем, так як остання сама просила дозволу розстрочити його виплату на 3 роки. 
Відтак, суд приходить до висновку про доведеність належними та допустимими доказами наявності між сторонами як договірних так і наявних боргових зобов`язань.
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.
Крім того 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 року відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19 за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Отже, згідно п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, були продовжені на строк дії карантину та на строк дії воєнного стану.
У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61- 5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Зупинення позовної давності було скасовано із набранням чинності Законом N 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі N 903/602/24 підсумувала, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Враховуючи наведене правове регулювання, а також дату звернення позивача до суду, суд дійшов висновку, що при вирішенні спору підлягають врахуванню нарахування, здійснені починаючи з березня 2017 року, оскільки вимоги за попередній період охоплюються спливом позовної давності.
Згідно ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч.ч.1-4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та солідарному стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КПП «Теплоенергопостач» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 по вересень 2025 року в розмірі 55 508,15 грн. (102479,57 грн - 46971,42 грн)
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 1640,27 грн.
Керуючись ст.ст.12, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Комунально-побутового підприємства “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунально-побутового підприємства “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги 55 508 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот вісім) гривень 15 копійок.. 
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунально-побутового підприємства “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради судовий збір в сумі 1640,27 грн. по 546,76 грн. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Комунально-побутове підприємство “Теплоенергопостач” Ірпінської міської ради, код ЄДРПОУ 32973584, місцезнаходження за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Ярославська, будинок 11.
Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . 
Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . 
Відповідач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . 

Суддя:       Л.В. Мерзлий