Окрема думка

20 березня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 395/229/24
провадження № 22-ц/4809/1088/25 

Судді апеляційного суду Кіровоградської області Дьомич Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Новомиргородської міської ради, інтереси якої представляє адвокат Дубинський Віктор Михайлович на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2025 року.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2025 року стягнуто з Новомиргородської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 31 905,87 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті. Суд виснував, що з 27 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 не виконувала свої трудові обов`язки і не отримувала заробітну плату через незгоду з розпорядження Новомиргородського міського голови від 01.07.2022 р № 101-р «Про виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області» та змістом наказу директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради Лили І.Д. від 01.07.2022р за № 42-к «Про поновлення ОСОБА_1 », що призвело до затримки виконання рішення суду та невиплати заробітної плати ОСОБА_1 , в той час, як законодавець передбачив обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця виникає обов`язок видати наказ про поновлення працівника одразу після проголошення рішення суду.

Спірні правовідносини виникли, у зв`язку з виконанням рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, з якої її було звільнено, у Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради, так як рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2022 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Новомиргородського міського голови Кіровоградської області від 21 липня 2016 року №251 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 стверджує, що її дотепер не поновлено на роботі на «попередній-рівнозначній» посаді, хоча видано виконавчий лист на виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі ЄУН 395/1186/16 від 27.06.2022 щодо поновлення позивачки на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради.

Разом з тим, позивачку наказом № 42-к від 01 липня 2022 року поновлено на посаді заступника директора, однак вона вважає, що протиправне звільнення відбулось з посади завідуючої, а не заступника. Тому, вона має бути поновлена на посаді з якої відбулося звільнення, на рівнозначній посаді, тобто керівника закладу, тому рішення суду належно не є виконаним. 

У примусовому порядку виконавчою службою 13.07.2022р відкрито виконавче провадження № 69401351, але 18.07.2022 виконавче провадження було закрито, з підстав фактичного виконання судового рішення.

ОСОБА_1 оскаржила дії державного виконавця у суді, у зв`язку з чим встановлений факт невиконання Новомиргородською міською радою рішення суду. 

Відтак, через невиконання судового рішення та в порядку ст. 236 КЗпП, за якою у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. У зв`язку з чим просила стягнути з відповідача 31 905,87 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.09.2023 по 07.02.2024.

Виходить, що позивачка була поновлена на роботі, був виданий наказ, але ОСОБА_1 не згодна з поновленням на посаді заступника директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради, до виконання обов`язків не приступила. 

Зі спірних триваючих правовідносин виходить наступне.

ОСОБА_1 працювала у дошкільному навчальному закладі № 3 «Сонечко», з 15 січня 2014 року до 21.07.2016р обіймала посаду завідувача вказаного закладу.

Розпорядженням Новомиргородського міського голови Кіровоградської області від 21 липня 2016 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади.
ОСОБА_1 у вересні 2016р звернулася до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з вимогами до Виконавчого комітету Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, Новомиргородського міського голови Кіровоградської області ЗАБАЖАНА І.В. про: визнання незаконним та скасування Розпорядження Новомиргородського міського голови Кіровоградської області від 21 липня 2016 року №251 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити її на посаді з якої звільнено, виплатити заробітну плати за час вимушеного прогулу, виключити запису із трудової книжки, стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі. 
Однак, протягом часу після звільнення позивачки, рішенням Новомиргородської міської ради Кіровоградської області від 28.02.2017 року №487 реорганізовано дошкільні навчальні заклади ДНЗ №1 «Теремок», ДНЗ №2 «Волошка», ДНЗ №3 «Сонечко», які відносяться до комунальної власності Новомиргородської міської ради шляхом злиття в єдиний дошкільний навчально-виховний комплекс «Калинонька» та 30.08.2017 року проведена державна реєстрація припинення юридичної особи – Новомиргородський дошкільний навчальний заклад №3 «Сонечко» загального типу Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, про що здійснено запис №14341120003004080. Рішенням Новомиргородської міської ради від 12.05.2017 року №561 ОСОБА_2 призначена директором Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька». 

У зв`язку з реорганізацією, позивачка у лютому 2017 р, заявила про заміну відповідача у справі. 

Судовою ухвалою від 24 лютого 2017року замінений первісний відповідач Виконавчий комітет Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, Новомиргородський міський голова Забажан І.В. належним відповідачем: Новомиргородською міською радою Кіровоградської області.
В подальшому, при новому розгляді справи (скасування попереднього судового рішення постановою ВС від 03.03.2021р), 26.10.2021 стороною позивача заявлено про зміну (уточнення) предмету позову, так як 28.02.2017 року відбулася реорганізація дошкільних навчальних закладів ДНЗ №1 «Теремок», ДНЗ №2 «Волошка», ДНЗ №3 «Сонечко» шляхом злиття в єдиний дошкільний навчально-виховний комплекс «Калинонька». Вказала, що відповідач повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису – ввести відповідну скорочену посаду, тому просила про поновлення на рівнозначній посаді керівника у Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради. Ухвалою місцевого суду від 11.11.2021року прийнята до розгляду змінена позовна заява.
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2022року, визнано незаконним та скасоване розпорядження Новомиргородського міського голови Кіровоградської області від 21 липня 2016 року №251 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради. Судове рішення набуло чинності за наслідком апеляційного перегляду, яким визначено, що суд першої інстанції абсолютно правильно виснував щодо поновлення позивачки на рівнозначній посаді у новоутвореному закладі, за наслідком реорганізації, так як відповідно до штатного розпису Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради передбачено посаду директора – 1 (одна посада). На посаду директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради призначено Лилу Інну Дмитрівну. 
На виконання вказаного рішення Маловисківським районним судом видано виконавчий лист по справі №395/1186/16 від 27.06.2022р щодо виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради.
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшевом Б.В. 13.07.2022 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №395/1186/16; 2/292/102/22, виданого 27.06.2022 року про негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради.
Відділом примусового виконання рішень 13.07.2022 року до Новомиргородської міської ради направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження для виконання та до відома.
Новомиргородською міською радою (боржником) 15.07.2022 року державному виконавцю повідомлено про виконання 01 липня 2022 року рішення суду від 27.06.2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради.
Розпорядженням Новомиргородського міського голови Кіровоградської області від 01 липня 2022 року №101-р про виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2022 року у справі №395/1186/16, скасовано розпорядження міського голови від 21 липня 2016 року №251 «Про звільнення ОСОБА_1 »; внесені зміни до штатного розпису Новомиргородського ДНВК (ясла-садок) «Калинонька» ввівши посаду заступника директора Новомиргородського ДНВК (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради, скоротивши посаду помічника вихователя в межах граничної чисельності працівників Новомиргородського ДНВК (ясла-садок) «Калинонька». 
Наказом директора Новомиргородського ДНВК (ясла-садок) «Калинонька» Інни Лили 01 липня 2022 року за №42-к поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради з 04 липня 2022 року, допущено до виконання обов`язків за вказаною посадою.
Постановою державного виконавця від 18.07.2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №395/1186/16; 2/292/102/22, виданого 27.06.2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради, закінчене, у зв`язку з його фактичним виконанням. 
Однак, позивачка не погодилася з постановою державного виконавця, так як її поновили на посаді заступника директора, а незаконне звільнення відбулось з посади завідувача. 
Судовими рішеннями визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшева Богдана Валерійовича від 18 липня 2022 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №395/1186/16; 2/392/102/22 від 27.06.2022 року про поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) "Калинонька" Новомиргородської міської ради. Виконавчий лист №395/1186/16; 2/392/102/22 від 27.06.2022 року про поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді керівника в Новомиргородському дошкільному навчально-виховному комплексі (ясла-садок) "Калинонька" Новомиргородської міської ради повернуто у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро) для подальшого виконання, справа 392/783/22, рішення набуло чинності 20 квітня 2023року.
З дати ухвалення даного судового рішення, тобто з квітня 2023 року продовжене виконання рішення суду від 27 червня 2022року про поновлення на роботі позивачки. При цьому акцентую увагу, що позивачка змінила свої позовні вимоги у справі 395/1186/16, просила поновити її на рівнозначній посаді в новоствореному закладі. З поновленням на посаді заступника директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради не погодилась, зауважуючи, що звільнена була саме з посади директора ДНЗ №3 «Сонечко», що розуміється про її позицію бути поновленою саме на посаді директора навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради. Однак, як пояснювали сторони у судовому засіданні, ОСОБА_1 немає кваліфікаційних ознак, які вимагає посада директора, йшлося у тому числі про відповідний рівень освіти.
Тому, через неможливість виконати судове рішення, бути поновленій на бажаній посаді, вдруге (не рахуючи судове рішення про поновлення на роботі, яким стягнуті виплати за ст. 235 КЗпП) ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за ст. 236 КЗпП. 
Перше рішення: у справі № 395/719/23, за яким постановою Кропивницького апеляційного суду від 19 січня 2024р рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2023 року скасоване та ухвалене нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволені. Стягнуті з Новомиргородської міської ради на користь ОСОБА_1 78 445 (сімдесят вісім тисяч чотириста сорок п`ять) грн 26 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Друге рішення: у справі №395/229/24, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено. Стягнуто з Новомиргородської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 31 905 грн 87 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті, рішення Маловисківського районного суду Кіровградської області від 03 квітня 2025р, залишене без зміни постановою Кропивницького апеляційного суду від 22.12.2025року.
З зазначеним судовим рішенням суддя Дьомич Л.М., член колегії суддів, не згодна, враховуючі обставини спірних правовідносин, при цьому, на моє переконання, судове рішення відповідачем виконане з урахуванням висновку суду про поновлення на рівнозначній посаді, поновлення на посаді керівника закладу вимагає кваліфікаційні ознаки, з якими у суді погодився представник позивачки, вказавши, що його довірителем здобувається освіта, до того ж державним виконавцем, всупереч положенням законодавства, не здійснюються виконавчі дії, навіть за умови визнання його дій по закінченню виконавчого провадження протиправними, з 2023року після визнання протиправними дії виконавця, виконавче провадження триває, але наслідки відсутні. 
Виходить, що працівник може стягувати середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (ст. 236 КЗпП) необмежену кількість разів, доки роботодавець фактично не виконає рішення суду у бажаному результаті, тобто позивачка отримає необхідну освіту, про здобування освіти повідомив її представник у судовому засіданні, тобто матиме необхідну кваліфікацію.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень – складовою права на справедливий судовий захист.
Невиконання відповідачем протягом тривалого часу рішення районного суду про поновлення позивача на роботі має наслідком застосування положень ст. 236 КЗпП України про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.
Середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення таких виплат обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі (ч. 1 ст. 233 КЗпП України), Постанова Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 461/1303/19 (провадження № 61-17899св20)
Вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не є спором про оплату праці, а тому працівник має право звернутися до суду з позовом з такими вимогами з врахуванням положень ст. 233 КЗпП.
Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення – у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, обумовлена передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.
Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися встановлених законом правил при прийнятті процесульних рішень.
Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. 
У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). 
Працівник, який був незаконно звільнений, а трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку, відновлення права відбувається виконанням роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівник, поновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем.
До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. 
Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 (провадження № 61-25545сво18).
Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі (частина перша статті 233 КЗпП України). 
Встановлено, що наказ про поновлення позивача на роботі було видано 01 липня 2022 року, а з цим позовом ОСОБА_1 звернулася у лютому 2024р. 
Рішення суду про поновлення особи на роботі уважається виконаним з моменту прийняття наказу про поновлення незаконного звільненого працівника та внесення відповідного запису до його трудової книжки. При цьому, незаконно звільнений працівник поновлюється саме на посаді, зазначеній у резолютивній частині рішенні суду. 
Попередніми судовими рішеннями, які вище переліковуються, встановлено, що видача Новомиргродською міською радою наказу від 01 липня 2022 року за № 42-кпро поновлення позивача на посаді заступника директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька» Новомиргородської міської ради, всупереч резолютивної частини рішення суду про поновлення на роботі, не може вважатися належним виконанням судового рішення. 
При цьому, як вищевказано, відповідач не може поновити позивачку на посаді директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька», за вищевикладених підстав, судове рішення про поновлення на роботі, на його думку, належно було виконане, вважаючи посаду заступника директора у новоствореному закладі за рівнозначну посаду. Виконавче провадження триває, однак жодна з сторін, а також державний виконавець не реалізували право на роз`яснення судового рішення щодо поновлення позивачки у новоствореному закладі, враховуючи, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Сторона відповідача навела значний обсяг підстав з посиланням на вимоги ЗУ «Про освіту» за якими визначені вимоги до керівника дошкільного закладу, так як поновлення відбулося до нового закладу дошкільної освіти, вказано, що ОСОБА_1 не надала документальне підтвердження про наявність необхідної освіти, посада директора одна, яка не є вакантною.
Тому, вважаю, що відповідач в межах склавшихся обставин, у зв`язку з виконанням судового рішення про поновлення на роботі, змінивши штатний розклад у новоствореному дошкільному закладі, врахувавши кваліфікаційні ознаки працівника, зайнятість посади директора закладу,  вжив усі можливі та необхідні заходи в межах чинного законодавства, в тому числі з урахуванням вимог Законів щодо для виконання рішення про поновлення позивача на роботі. 
Відповідач вказав, що в нього відсутній правовий механізм поновлення позивачки саме на посаді директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька», надання ОСОБА_1 тієї роботи, яку вона виконувала до незаконного звільнення, виконувати обов`язки до незаконного звільнення, пов`язаних із освітньо-виховним процесом, отриманням відповідної заробітної плати.
На мою думку, тривалість спірних правовідносин, ще до вирішення справи про поновлення на роботі, повністю змінили обставини, які впливають на виконання судового рішення, при цьому ОСОБА_1 не була поновлена саме на посаді директора Новомиргородського дошкільного навчально-виховного комплексу (ясла-садок) «Калинонька», а на рівнозначній посаді. Висновки суду у справі № 392/783/22 вказували про нерівнозначність посади заступника дошкільного закладу в частині оплати праці та відсутністю освітньовиховної роботи, жодний з судових рішень не визначає, що позивачка має бути поновлена саме на посаді директора. 
Таким чином, спірність виконання судового рішення, не означає відмову роботодавця виконати рішення суду, тому з врахуванням вимог ст. 233 КЗпП, виконанням рішення суду відповідачем, з яким не погодилась позивач, яке суд визнав таким, що не в повній мірі відповідає інтересам сторони, свідчить, що стягнення компенсаційної виплати суперечить положенням справедливості, пропорційності, балансу інтересів сторін та становить обтяжливий засіб досягнення легітимної мети.
Щодо дати складання документу «окрема думка».
У зв`язку з нестабільним та непостійним складом офісу судді Дуковського О.Л., головуючого у справі, недосвідченість секретаря судового засідання, справа після виготовлення судової постанови, замість передачі судді Дьомич Л.М. для складання "окремої думки", направлена до суду першої інстанції.
Судді Дьомич Л.М. справа надана для виготовлення процесуального документу 13 березня 2026 року.
20.03.2026р Л.М.Дьомич