Справа № 698/1010/25
Провадження № 2/698/54/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 лютого 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого судді Баранова О.І., 
секретаря Пугачовської Т.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № 0986749797/3. Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн., строк користування кредитом 21 день, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом.
В подальшому 16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16-12/2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 0986749797/3.
10.01.2023 року було укладено договір 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором № 0986749797/3.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом № 0986749797/3 від 18.09.2020 року на дату формування позовної заяви становить 191025,00 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 142100,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 43925,00 грн.
Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 78850,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 73850,00 грн.
Ухвалою судді від 09.12.2025 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
05.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Підодвірного Т.І. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги заперечує, зазначає, що належних доказів укладення кредитного договору саме з відповідачем матеріали позову не містять, так само як і доказів отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5000 грн. Вказує, що додана до матеріалів справи копія кредитного договору не відповідає вимогам ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Серед іншого, адвокатом зазначено, що строк кредитування відповідно до умов спірного договору становить 21 день, у той час як позивачем відсотки нараховано за 251 день. Представник відповідача просить відмовити у позові в повному обсязі.
08.01.2026 року представником позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій остання наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем не подано до суду жодного розрахунку, який би спростовував правильність розрахунку позивача. При цьому зазначає, що позивач здійснив нарахування відсотків у межах дії кредитного договору. Відповідач підписавши кредитний договір погодився з усіма його умовами і правовими наслідками їх невиконання.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 18.09.2020 року ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 уклали договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0986749797/3 від 18.09.2020 року (оферта). В рамках цього договору ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 уклали заяву-анкету №3290288 від 10.10.2020 року щодо надання відповідачу кредиту (траншу), ОСОБА_1 підписала вказаний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «1I4I3w».
У вказаній заяві-анкеті №3290288 від 10.10.2020 року, а також у акцепті оферти від 10.10.2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0986749797/3 від 18.09.2020 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3290288 від 10.10.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 надається кредит (транш) на наступних умовах: розмір кредиту 5000 грн.; строк користування кредитом 21 день; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору.
ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за вищевказаною заявкою-анкетою №3290288 від 10.10.2020 року виконав в повному обсязі шляхом перерахування відповідачу коштів на його банківський рахунок, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09.07.2025 року № 12738_25709112745, згідно даних якої 10.10.2020 року на картку № НОМЕР_1 , номер трансакції в системі iPay.ua 68895445, здійснено переказ в сумі 5000 грн.
Відповідно до відомостей довідки АТ «Райффайзен Банк» від 03.02.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано банківську картку № НОМЕР_3 , на яку 10.10.2020 року за допомогою системи iPay.ua здійснено безготівкове зарахування коштів у сумі 5000 грн.
ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №16-12/21, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №0986749797/3 від 18.09.2020 року, укладеним із ОСОБА_1 .
У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі, і за кредитним договором №0986749797/3 від 18.09.2020 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором №0986749797/3 від 18.09.2020 року та укладеною в рамках цього договору заявою-анкетою №3290288 від 10.10.2020 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0986749797/3 від 18.09.2020 року, який позивач додав до позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 року складає 147100 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 73850 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 68250 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).
Однак, виходячи із змісту позовної заяви та її прохальної частини, суд у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, бере до уваги розраховану позивачем заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» у сумі 78850 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 73850 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
У відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку, а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).
Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».
Так, відповідно до ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст.ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором . Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 18.09.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір №0986749797/3, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5000 грн., в свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.
Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання і фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були.
Первісний кредитор ТОВ «Інфінанс» відступило своє право грошової вимоги до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», згідно Договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року.
В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позивача ТОВ «Коллект Центр», згідно Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року.
А відтак, ТОВ «Коллект Центр» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за укладеним нею договором позики №0986749797/3 від 18.09.2020 року.
Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми.
При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача щодо нарахування відсотків поза межами строку кредитування, оскільки вони спростовуються зазначеним у оферті та погодженим сторонами строком дії договору визначеним у 3 (Три) роки.
Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики № 0986749797/3 від 18.09.2020 року у сумі 78850,00 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року.
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №2196 від 01.10.2025 року, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між Товариством та адвокатським об`єднанням про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , надання усної консультації 2 години х 2000 грн = 4000 грн; підготовка пропозицій 3 години х 2000 грн = 6000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 годин х 3000 грн = 15000 грн, загальний розмір правничих витрат складає 25 000 гривень.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути 6000,00 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором № 0986749797/3 від 18.09.2020 року у сумі 78850 (Сімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) судові витрати за надання правничої допомоги, в розмірі 6000 (Шість тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422 (Дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.