ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7238/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2025 ( суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі №280/7238/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МОТОТЕХІМПОРТ" (далі – позивач) до Тернопільської митниці (далі – відповідач), відповідно до якої позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000230/2 від 09.07.2025.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року вимоги Товариства задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані відповідачу при митному оформленні товару відомості про визначення митної вартості товару базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню, в наданих для митного оформлення документах відсутні розбіжності стосовно числового значення митної вартості, а відтак рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.
З апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій зазначив, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю.
Апелянт, просить скасувати судове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Апеляційним переглядом справи встановлено, 11.05.2023 року ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Покупець) уклало з компанією CHANGZHOU SIMADE POWER EQUIPMENT MANUFACTURING CO., LTD, Китай (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №SM/5 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому компанією CHANGZHOU SIMADE POWER EQUIPMENT MANUFACTURING CO., LTD відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій (Додатків) №2025-1 від 27.01.2025 року та №2024-5-z від 27.01.2025 року та рахунку-фактури №SM2025-1 від 13.03.2025 року, було здійснено поставку товарів (мотокультиватори та запасні частини до них), загальною вартістю 17 366,45 дол. США.
Зазначена товарна партія поставлялась на умовах FOB Шанхай, Китай згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».
19.06.2025 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Годомський І.В., було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40АА№25UA403070005411U5, якою заявлено до митного оформлення товари зазначені у графі 31.
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
-пакувальний лист № б/н від 13.03.2025; -рахунок-фактура (інвойс) № SM2025-1 від 13.03.2025;
-коносамент № SZSE25031421 від 27.03.2025;
-накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 583088 від 06.06.2025;
-сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №C257413352620007 від 01.04.2025;
-статус особи, яка подає митну декларацію №1;
-банківський платіжний документ, що стосується товару№1300від 05.03.2025;
-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2025/PF/163 від 13.06.2025;
-документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Акт виконаних послуг №44 від 18.06.2025;
-документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати від 13.06.2025;
-документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка на перевезення №189 від 20.03.2025;
-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2024-5-z від 27.01.2025;
-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - №2025-1 від 27.01.2025;
-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №SM/5 від 11.05.2023;
-договір (контракт) про перевезення №84 від 04.01.2023;
-інші некласифіковані документи - Технічний опис від 13.03.2025.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству від митниці було направлено електронне повідомлення від 08.07.2025, наступного змісту:
«Повідомлення від митниці декларанту. Згідно ст.21 МК України розпочинається процедура консультації.
За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності, а саме: в договорі про транспортно-експедиторське обслуговування від 04.01.2023 №84 де експедитором зазначено «IMOGATE SOLUTION Z.o.o», а в залізничній накладній від 07.04.2025 № 2025-11 перевізник - «PKP CARGO CONNECT SPOLKA ZOGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA». Інформація, яка б підтверджувала причетність «Західний контейнерний термінал» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім накладної відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «IMOGATE SOLUTION Z.o.o» та «PKP CARGO CONNECT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA». Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.
У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч.2 ст.53 МК України надати документи, а саме, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МК Українипрошу надати (за наявності) такі додаткові документи:
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
- каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару.
Відповідно до ч.6 ст.53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».
Листом №090702 від 09.07.2025 року ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» додатково надало митниці: виписку з банківського рахунку за березень 2025 року, комерційну пропозицію та прайс-лист виробника від 17.01.2025 року, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, були надані і вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
09.07.2025 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000230/2, відповідно до якого, митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервним методом, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови.
Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №25UA403070006067и7 від 10.07.2025 року.
Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Підставою для визначення митної вартості товару за спірним рішенням слугувало те, що декларантом не надано підтвердження оплати за перевезення товару, а саме, рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «IMOGATE SOLUTION Z.o.o» та «PKP CARGO CONNECT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA».
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини шостої статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують орган доходів і зборів у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України та на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту, було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.
Застосовуючи інший метод визначення вартості товару, ніж той, що був обраний позивачем, Митниця посилається на відсутність рахунків щодо перевезення товару, банківські платіжні документи та договори між «IMOGATE SOLUTION Z.o.o» та «PKP CARGO CONNECT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA».
Митниця вважає, що в наданих до митного оформлення документах, наявні розбіжності, а саме: в договорі про транспортно-експедиторське обслуговування від 04.01.2023 №84 де експедитором зазначено «IMOGATE SOLUTION Z.o.o», а в залізничній накладній від 07.04.2025 № 2025-11 перевізник - «PKP CARGO CONNECT SPOLKA ZOGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA».
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем для підтвердження вартості витрат до кордону України було надано: договір про транспортно-експедиторське обслуговування №84 від 04.01.2023 року; коносамент №SZSE25031421 від 27.03.2025 року; Рахунок (інвойс) №2025/PF/163 від 13.06.2025 року; Акт виконаних послуг №44 від 18.06.2025 року; Довідку про транспортні витрати від 13.06.2025 року; Заявку на перевезення №189 від 20.03.2025 року; залізничну накладну №583088 від 06.06.2025 року. Зазначені документи підтверджують факт здійснення мультимодального перевезення товарів (морським та наземним (залізничним) транспортом), а також загальну вартість понесених транспортних витрат.
Перевезення вантажу здійснювалось за договором №84 та заявкою №189, що охоплювали весь маршрут від порту Шанхай (Китай) до м. Тернопіль (Україна). 
Мультимодальне перевезення — це транспортування вантажів двома або більше видами транспорту (наприклад, море + авто) на підставі одного договору.
При цьому, всю логістику організовує одна компанія — оператор мультимодального перевезення, в даному випадку «IMOGATE SOLUTION Sp. z o.o.»
Весь шлях вантажу оформлюється одним коносаментом або накладною. 
Аналізуючи позицію митниці, слід зауважити, що в даному випадку її твердження є необґрунтованими та помилковими з огляду на те, що апелянт плутає поняття «мультимодальне перевезення» з «інтермодальними перевезеннями», де для кожного виду транспорту укладається окремий договір з різними перевізниками.
Отже, слід погодитись з висновками суду першої інстанції, що вказана митним органом обставина, коли в договорі про транспортно-експедиторське обслуговування №84 від 04.01.2023 року зазначено експедитора «IMOGATE SOLUTION Sp. z o.o.», а в залізничній накладній - перевізника «PKP CARGO CONNECT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA», не є розбіжністю.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому Відповідач неправомірно відмовив Позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2025 в адміністративній справі №280/7238/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 січня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова