ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3326/26 Справа № 403/10234/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петунін І. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Красвітної Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
особа, яка звернулась з поданням, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна,
стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
боржник ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 грудня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Петунін І.В.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У листопаді 2025року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. звернулась в суд з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, в якому просила надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю виконання виконавчих документів, що перебувають на виконанні. 
Існування таких вимог приватний виконавець пов`язувала із тим, що у неї на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 61967067, до складу якого входять: виконавче провадження № 61966924 з виконання виконавчого листа, виданого 06 грудня 2013року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 403/10234/12, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі — ПАТ АБ «Укргазбанк», Банк) судових витрат по 1 609,50грн з кожного; виконавче провадження №61966194 з виконання виконавчого листа, виданого 06 грудня 2013року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 403/10234/12, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 22/ф/6 від 01 лютого 2008року станом на 03 серпня 2012року в сумі 52001,32доларів США та 114195,40грн.
Приватним виконавцем 04 травня 2020року винесено постанову про арешт майна боржника. 17 травня 2020року винесено постанову про арешт коштів боржника. Зареєстрований за боржником транспортний засіб, місцезнаходження якого боржник приховує, оголошено в розшук. Згідно з відомостями Державної фіскальної служби України, податкової служби України та банківських установ, боржника фізичну особу-підприємця знято з обліку у контролюючих органах, на обліку в органах ДФС боржник не перебуває та інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, кошти на рахунках боржника для погашення боргу відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці АТ КБ «Приватбанк». Реалізація предмету іпотеки на теперішній час не можлива.
Стверджувала, що на адресу боржника неодноразово направлялися виклики про необхідність явки до приватного виконавця та надання відповідних документів з приводу невиконання виконавчого документу, проте боржник на виклики не з`являлася, витребувані документи не надала. На адресу боржника також неодноразово направлялися попередження з вимогою надати можливість приватному виконавцю провести опис і арешт майна боржника, що знаходиться у квартирі за вищезазначеною адресою, які також були проігноровані боржником. Приватним виконавцем неодноразово, з метою перевірки майнового стану боржника, здійснювалися виїзди за вищевказаною адресою, але двері виконавцю ніхто не відчинив, потрапити в квартиру та вчинити виконавчу дію про проведення опису та арешту майна боржника не вдалось, за допомогою наліпки на дверях квартири залишено повторний виклик. Своїми діями та бездіяльністю боржник ухиляється від виконання рішення суду та чинить перешкоди приватному виконавцю у його виконанні, про що свідчить неявка до приватного виконавця, невиконання його вимог, ненадання пояснень з приводу невиконання зобов`язань за виконавчими документами, приховування інформації про майновий стан та відкриті у фінансових установах валютні рахунки.
Вважала, що у зв`язку з відсутністю у боржника грошових коштів або іншого нерухомого майна для виконання вимог виконавчих документів для задоволення вимог стягувача доцільним є звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника для проведення опису та арешту майна.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 грудня 2025року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ АБ «Укргазбанк» про примусове проникнення до житла, залишено без задоволення. 
Висновки суду першої інстанції ґрунтувались на тому, що проникнення у житло чи інше володіння боржника, як обмеження конституційного права на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим, проте матеріали справи не містять доказів, що приватним виконавцем боржнику направлено постанови про відкриття виконавчого провадження та що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження та відповідно ухиляється від виконання рішення суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
26 грудня 2025року ПАТ АБ «Укргазбанк» подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 грудня 2025року.
В апеляційній скарзі Банк не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування ухвали суду і просив задовольнити подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника. 
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що постанови про відкриття виконавчих проваджень направлялись приватним виконавцем на адресу боржника рекомендованим поштовим відправленням, а тому боржнику відомо про відкриття виконавчих проваджень №61966924, №61966194 та їх об`єднання у зведене виконавче провадження № 61967067. Крім того, 28 січня 2022року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 зверталась до приватного виконавця Русецької О.О. з заявою про зупинення виконавчого провадження №61966194, а 20 березня 2025року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 зверталась до приватного виконавця з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень №61966924 та №61966194.
Вважав, що суд першої інстанції, у разі відсутності в матеріалах справи доказів обізнаності боржника про виконавчі провадження, мав з`ясувати у приватного виконавця під час судового засідання чи наявні в матеріалах виконавчого провадження такі докази та роз`яснити наслідки їх неподання. 
Стверджував, що боржник свідомо ухиляється від виконання вимог приватного виконавця, рішення суду та неможливо виконати вимоги виконавчих документів без надання дозволу на тимчасове проникнення до володіння особи, у якої перебуває майно боржника.
Посилаючись на те, що Банк не був залучений судом першої інстанції до участі у розгляді подання приватного виконавця та не мав можливості надати свої пояснення і копії документів щодо обізнаності боржника про відкриті виконавчі провадження, просив також долучити до матеріалів справи копії доказів надіслання боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень, заяву представника боржника про зупинення виконавчого провадження з додатками до неї та заяву представника боржника про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень з додатками до неї.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, який подано боржником через представника ОСОБА_4 , боржник ОСОБА_1 заперечила проти апеляційної скарги, заявляла, що не погоджується з викладеною в апеляційній скарзі позицією стягувача, обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені у скарзі не спростовують висновків суду. Стверджувала, що боржник не отримувала письмових вимог чи повідомлень про необхідність допуску приватного виконавця до житла, твердження про ухилення боржника від виконання виконавчих дій не підтверджуються належними та допустимими доказами, зазначений у поданні приватного виконавця транспортний засіб був відчужений ще у 1995році, квартира боржника перебуває на реалізації через систему електронних торгів арештованим майном СЕТАМ.
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» стверджував, що боржник був обізнаний про судове рішення та відкриті виконавчі провадження, твердження представника боржника про невручення їй вимоги про допуск до житла та письмових повідомлень про проведення виконавчих дій не відповідають дійсності, вимоги та виклики приватного виконавця боржником були проігноровані. 
Надходження апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції
30 грудня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Шевченківського районного суду міста Дніпра цивільну справу №403/10234/12; та 25 лютого 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.
12 березня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду на 1200год 24 березня 2026року.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа та отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 04 травня 2020року було відкрито виконавче провадження №61966194 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 06 грудня 2013року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №403/10234/12, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 22/ф/6 від 01 лютого 2008року станом на 03 серпня 2012року в сумі 52001,32доларів США (з яких: поточні зобов`язання щодо повернення кредиту – 29485,00доларів США, прострочені зобов`язання щодо повернення кредиту – 10710,00доларів США, прострочені зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом – 11806,32доларів США) та 114195,40грн (з яких: пеня за кредитом – 55456,12грн, пеня за процентами – 58739,28грн).
Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 04 травня 2020року було відкрито виконавче провадження №61966924 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 06 грудня 2013року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №403/10234/12, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судових витрат по 1609,50грн з кожного.
04 вересня 2020року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. виконавчі провадження №61966194 та №61966924 були об`єднані у зведене виконавче провадження №61967067. 
Також, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 04 травня 2020року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та 17 травня 2020року - постанову про арешт коштів боржника.
За відомостями Державної фіскальної служби України від 04 травня 2020року та від 11 червня 2021року, на обліку в органах ДФС боржник не перебуває і інформація щодо доходів та джерел отримання доходів в ДРФО відсутня. 
Згідно відповідями з банківських установ, рахунків боржника у банках немає, грошові кошти відсутні.
За відомостями з Пенсійного фонду України від 21 травня 2020року та від 11 червня 2021року інформацію щодо боржника ОСОБА_1 про отримання пенсії, останнє місце роботи не знайдено.
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 07 травня 2020року та 16 червня 2021року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21063, 1984року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №206611107 від 10 квітня 2020року боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 червня 2006року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №3532, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 23 вересня 2020року описано та накладено арешт на майно: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 35,2кв.м.
23 вересня 2020року приватним виконавцем Русецькою О.О. було складено виклик приватного виконавця, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 25 вересня 2020року щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.
Також, 23 вересня 2020року приватним виконавцем Русецькою О.О. було складено акт, в якому зазначено, що приватним виконавцем здійснено виїзд на дільницю за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_3 , за адресою вдома нікого не було, майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє, виконавцем залишено виклик в поштовій скринці.
За відомостями Державної прикордонної служби України, за період з 05 травня 2020року по 11 червня 2021року боржник державний кордон не перетинала.
Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 15 червня 2021року оголошенено в розшук майно боржника - автомобіль ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .
06 серпня 2025року приватним виконавцем Русецькою О.О. було складено виклик приватного виконавця, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 13 серпня 2025року щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.
06 жовтня 2025року приватним виконавцем Русецькою О.О. було складено вимогу боржнику та представнику стягувача прибути 10 жовтня 2025року за адресою: АДРЕСА_1 , для опису та арешту виявленого майна боржника. 
10 жовтня 2025року приватним виконавцем Русецькою О.О. було складено акт, в якому зазначено, що був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не надалося можливим.
13 жовтня 2025року приватним виконавцем Русецькою О.О. було складено виклик приватного виконавця, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 22 жовтня 2025року щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.
Згідно з актом приватного виконавця Русецької О.О. від 28 жовтня 2025року, був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не надалося можливим.
28 жовтня 2025року приватним виконавцем Русецькою О.О. винесено попередження в порядку ст.ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» про явку боржника та представника стягувача 31 жовтня 2025року за адресою: АДРЕСА_1 для опису та арешту виявленого майна боржника.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що матеріали справи не містять доказів направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та ухилення від виконання рішення суду.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції при ухваленні судового рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частин першої-третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Згідно зі статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. 
Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) відповідно до частини першої статті 439 ЦПК України вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
У статті 311 Цивільного кодексу України також закріплено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
У постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц зазначено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
У постанові Верховного Суду від 25 червня 2018року у справі за № 678/282/16-ц також зазначено, що право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань. 
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.
Проте, наявними у справі доказами таких обставин не встановлено.
Приватним виконавцем Русецькою О.О. до подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника не було додано доказів обізнаності боржника ОСОБА_1 про відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих листів, виданих 06 грудня 2013року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі №403/10234/12. 
Приватний виконавець Русецька О.О. не надала суду жодного доказу виконання нею вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення боржнику копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 04 травня 2020року, які мають надсилатись на адресу боржника рекомендованим поштовим відправленням.
Матеріали справи хоча і містять копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника, про опис та арешт майна боржника, а також адресованих боржнику викликів, вимог та попереджень приватного виконавця, проте приватним виконавцем взагалі не було надано документів на підтвердження направлення їх боржнику або обізнаності боржника про їх існування. 
У справі відсутні також будь-які докази, що боржник перешкоджала приватному виконавцю у вчиненні виконавчих дій, приховувала майно або вчиняла інші дії щодо умисного ухилення від виконання судового рішення.
Акти приватного виконавця про те, що за результатами здійсненого виходу двері ніхто не відчинив та перевірити майновий стан боржника не надалося можливим, не може бути доказом ухилення боржника від виконання судового рішення та перешкоджання встановленню виконавцем належного боржникові майна за відсутності доказів, що боржник був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення виконавчих дій, та мав знаходитись за вказаною адресою у визначений виконавцем час.
За таких обставин, проаналізувавши докази, які були долучені приватним виконавцем до подання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 .
Доводами апеляційної скарги стягувача – ПАТ АБ «Укргазбанк» такі висновки суду першої інстанції не спростовуються.
Доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції під час розгляду подання мав роз`яснити приватному виконавцю наслідки неподання доказів обізнаності боржника про виконавчі провадження, є безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 1 ЦПК України).
Згідно з частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Ненадання приватним виконавцем доказів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань та виправданості застосування такого виключного засобу забезпечення примусового виконання судового рішення, як примусове проникнення до житла, є підставою для відмови у задоволенні подання приватного виконавця.
Щодо доводів ПАТ АБ «Укргазбанк» про те, що суд першої інстанції не залучив його як стягувача до участі у розгляді подання приватного виконавця, що позбавило Банк можливості надати свої пояснення та докази обізнаності боржника про відкриті виконавчі провадження, то такі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що відповідно до частини другої статті 439 ЦК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, скаржник на підтвердження обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження просив долучити до матеріалів справи копії доказів надіслання боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень, заяву представника боржника про зупинення виконавчого провадження з додатками до неї та заяву представника боржника про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень з додатками до неї.
Проте, такі докази, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки саме приватний виконавець, який наділений правом звертатись до суду з відповідним поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, а не стягувач чи будь-яка інша особа, мав надати суду першої інстанції переконливі докази та доводити обставини, на які він посилався у своєму поданні. Крім того, частиною третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла.
Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність судового рішення, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк».
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 грудня 2025року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 24 березня 2026року.

Судді: