ОКРЕМА ДУМКА

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року визнано недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_1 , посвідчений 01.07.2022 року , і відповідно до якого ОСОБА_1 заповіла все її майно де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті, і на що вона матиме право ОСОБА_2 ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс Вікторією Юріївною 05.10.2023 № 1-1526 на ім`я ОСОБА_2 на 1/3 частину кв. АДРЕСА_1 .
Постановляючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з висновку судово-психіатричного експерта № 1787 від 23.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3  у момент складання заповіту 01.07.2022року страждала на стійкий, хронічний психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку поєднаного генезу (судинно-атрофічного, ГПМК від 10.08.2017) з інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційно-вольовим порушенням (F 07.8 згідно МКХ-10) за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними на момент складання заповіту 01.07.2022. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у момент складання заповіту 01.07.2022 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
При цьому, суд першої інстанції виснував, що доказів, які б давали правові підстави для відхилення висновку судово-психіатричного експерта № 1787 від 23.12.2024року, суду не надано.
Вважаю такі висновки суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими.
В суді першої інстанції, з метою спростування висновку експерта, відповідач просив суд відкласти розгляд справи, оскільки він звернувся до Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України для отримання рецензії на вказаний висновок.
Натомість, суд першої інстанції, порушуючи право на захист, не відклав розгляд справи для надання відповідної рецензії (та можливого подальшого призначення повторної або додаткової експертизи, чи нової), а розглянув справу та виніс рішення, зазначивши, що відповідач не спростував висновок експертизи, хоча саме суд позбавив відповідача такої можливості.
Вказані порушення судом першої інстанції права на захист стали підставою для подачі відповідачем апеляційної скарги, в якій він просив дочекатись рецензії, яка не була ним подана через необхідний час для її виготовлення.

Суддя Є.В. Болотов