ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Львів	справа № 380/24098/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (позивач/боржник) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (відповідач/Відділ примусового виконання), в якому просить суд скасувати постанову від 24 листопада 2025 року ВП № 76149399 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн (далі – також спірна/оскаржувана постанова).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є безпідставною та такою, що винесена відповідачем із порушенням чинного законодавства та без з`ясування усіх обставин. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати з 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», та здійснити виплату з урахуванням раніше проведених виплат, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконало відповідно резолютивної частини цього судового рішення, а саме в межах наданої компетенції провело комплекс заходів задля повного та неухильного його виконання, а виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовими рішеннями, проводиться Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821 (далі – також Порядок № 821). Отже, з метою виконання рішення суду у справі № 380/1769/24 відповідач здійснив конкретні дії - перерахунок пенсії, щомісячну виплату пенсії з урахуванням судового рішення, нарахування суми доплати, включення такої доплати до відповідного реєстру, а також розпочав виплату заборгованості. Звідси, не можна стверджувати про невиконання судового рішення. Зміна правового регулювання правовідносин, що відбулася з 01 березня 2024 року з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185, не може охоплюватися виконанням рішення суду у справі № 380/1769/24, оскільки період починаючи з 01 березня 2024 року є вже новими спірними правовідносинами. Виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 360/940/20. Державний виконавець не може надавати правову оцінку виконанню рішенню суду. Накладення державним виконавцем штрафу у такому разі ніяк не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області своїм листом від 29 жовтня 2024 року № 1300-5308-5/180106 повідомило відповідача щодо виконання рішення суду у справі № 380/1769/24, однак незважаючи на це, відповідач без з`ясування всіх обставин виніс спірну постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн. За вказаних обставин державний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови не перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент її винесення, так і не дослідив поважності невиконання такого чи виконання не в повному обсязі, тобто належно не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а тому спірна постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження». 
З огляду на вказане просить позов задовольнити повністю.
Відповідач, належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 01 січня 2026 року, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. 
Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на вказане, враховуючи неподання належно повідомленим відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, суд вирішує цю справу за наявними матеріалами.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 15 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою судді від 30 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження № 76149399, а також належно засвідчені копії матеріалів вказаного виконавчого провадження.
Згідно з розпорядженням Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року № 7/р «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» вирішено відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду провести повторний автоматизований розподіл, зокрема справи № 380/24098/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2026 року для розгляду справи № 380/24098/25 визначено суддю Клименко Оксану Миколаївну. 
Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року прийнято матеріали адміністративної справи № 380/24098/25 до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; витребувано у відповідача ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження № 76149399, а також належно засвідчені копії матеріалів вказаного виконавчого провадження.
Ухвалою суду від 20 лютого 2026 року продовжено строк розгляду справи на двадцять днів; в цій ухвалі суд також звернув увагу відповідача на необхідність подання до суду доказів, витребуваних ухвалою від 02 лютого 2026 року.
Станом на день розгляду цієї справи відповідач витребуваних судом доказів не подав, про причини їх неподання суд не повідомив.
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати з 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», та здійснити виплату з урахуванням раніше проведених виплат. 
25 березня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 380/1769/24, який ОСОБА_1 пред`явив для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 жовтня 2024 року відкрито виконавче провадження № 76149399 з примусового виконання виконавчого листа № 380/1769/24, виданого 25 березня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом, якою також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як боржника, виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист від 29 жовтня 2024 року № 1300-5308-5/180106 «Щодо виконання судового рішення», яким повідомило про те, що рішення суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24 виконано - проведено з 01 грудня 2023 року передбачений вказаним судовим рішенням перерахунок пенсії ОСОБА_1 . З 01 квітня 2024 року загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 28421,98 грн, доплата пенсії за рішенням суду за період з 01 грудня 2023 року по 31 березня 2024 року становить 27287,92 грн. Щодо виплати зазначеної доплати, то виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Станом на сьогодні в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області проведено виплату заборгованості, що виникла внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили до 19 листопада 2020 року.
24 листопада 2025 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України під час примусового виконання виконавчого листа № 380/1769/24, виданого 25 березня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом, виніс постанову про накладення штрафу ВП № 76149399, якою встановив, що «З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржником проведено перерахунок пенсії стягувача ОСОБА_1 , однак не виплачена заборгованість, яка виникла у зв`язку із таким перерахунком. 
У наявній у справі відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні відомості щодо вчинених дій боржником, спрямованих на виконання рішення суду в частині виплати. 
Згідно резолютивної частини рішення № 380/1769/24 слід нарахувати та виплатити, однак боржник обмежився лише нарахуванням коштів і не вчинив жодних дій, спрямованих на таку виплату. (…)
(…) На день винесення постанови у виконавця відсутні будь-які заборони щодо вчинення дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки чи розстрочки виконання, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». (…)».
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив:
- за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накласти на боржника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн;
- зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
Не погоджуючись із указаною постановою про накладення штрафу, уважаючи, що така винесена відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 24 листопада 2025 року ВП № 76149399 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100,00 грн.
Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний принцип обов`язковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили, знайшов своє відображення й у відповідних положеннях КАС України. 
Так, згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
А відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
За змістом абзацу першого частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктами 1 та 6 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця та націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин призводить до певних наслідків, установлених нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час ухвалення державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.
Суд відзначає, що спірною постановою відповідача на позивача накладено штраф за невиконання без поважних причин рішення суду у справі № 380/1769/24 саме в частині виплати стягувачу заборгованості, яка виникла у зв`язку з перерахунком пенсії, проведеним на виконання вказаного судового рішення.
Жодних зауважень, власне, щодо проведеного перерахунку пенсії та розміру пенсії стягувача за результатом такого перерахунку оскаржувана постанова не містить. 
Так, суд встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило визначений цим судовим рішенням перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи перерахунком пенсії та розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за його пенсійною справою. 
Після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року становить 28421,98 грн, сума доплати за період з 01 грудня 2023 року по 31 березня 2024 року становить 27287,92 грн. 
Листом від 29 жовтня 2024 року № 1300-5308-5/180106 «Щодо виконання судового рішення» Головне управління Пенсійного фонду України повідомило Відділ примусового виконання рішень про те, що рішення суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24 виконано - проведено з 01 грудня 2023 року передбачений вказаним судовим рішенням перерахунок пенсії ОСОБА_1 . З 01 квітня 2024 року загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 28421,98 грн, доплата пенсії за рішенням суду за період з 01 грудня 2023 року по 31 березня 2024 року становить 27287,92 грн. Щодо виплати зазначеної доплати, то виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Станом на сьогодні в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області проведено виплату заборгованості, що виникла внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили до 19 листопада 2020 року.
Отже, неможливість виконання рішення суду у справі № 380/1769/24 в частині виплати перерахованої заборгованості в сумі 27287,92 грн пов`язана з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення відповідної виплати, про що ним повідомлено державного виконавця у строк, встановлений для виконання рішення, в постанові про відкриття виконавчого провадження.
Суд відзначає, що приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Згідно з пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.
Пунктом 3 Положення № 28-2 визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.
Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 360/940/20.
Суд, ураховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 826/721/16, погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому разі ніяк не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
З огляду на вказане висновок державного виконавця щодо невиконання боржником у виконавчому провадженні № 76149399 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24 в частині виплати нарахованої доплати до пенсії без поважних причин є помилковим.
Суд також ураховує, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 76149399 датована 11 жовтня 2024 року, а постанова про накладення штрафу на боржника у цьому виконавчому провадженні – 24 листопада 2025 року, тобто більш ніж через рік.
У спірній постанові про накладення штрафу відповідач покликався на те, що «у наявній у справі відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні відомості щодо вчинених дій боржником, спрямованих на виконання рішення суду в частині виплати».
Вказана відповідь, на яку покликався відповідач в оскаржуваній постанові, датована 29 жовтня 2024 року.
Втім, постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821 затверджено «Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
На виконання вимог Порядку № 821 ОСОБА_1 29 жовтня 2025 року, тобто ще до винесення спірної постанови, позивачем виплачено 187,35 грн відкладеної заборгованості за судовим рішенням, що підтверджується витягом з його електронної пенсійної справи, долученим позивачем до позовної заяви.
Суд підкреслює, що приписи Закону України «Про виконавче провадження» надають виконавцю під час здійснення виконавчого провадження право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Однак у розглядуваній ситуації державний виконавець, покликавшись лише на відповідь позивача, яка датована 29 жовтня 2024 року, тобто створена більш ніж за рік до винесення оскаржуваної постанови, під час винесення цієї постанови не скористався наданим йому правом та не провів перевірку виконання боржником рішення суду у справі № 380/1769/24, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про те, що боржник обмежився лише нарахуванням коштів і не вчинив жодних дій, спрямованих на таку виплату, оскільки відповідні дії були вчинені позивачем на виконання вимог Порядку № 821. Докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Також суд відзначає, що відзиву на позовну заяву відповідач не подав, обставин, що стосуються винесення спірної постанови, не пояснив, жодних заперечень щодо заявлених позивачем до нього позовних вимог не висловив.
Суд наголошує, що підставою для накладення на боржника штрафу відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» є невиконання рішення боржником без поважних причин, а не сам лише установлений державним виконавцем факт такого невиконання.
Отже, суд резюмує, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 380/1769/24 в частині виплати нарахованої доплати до пенсії не було виконане позивачем з поважних причин, а тому підстава для відповідальності боржника, передбачена статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», відсутня.
За вказаних обставин належних правових підстав для прийняття спірної постанови про накладення штрафу на позивача (боржника у виконавчому провадженні № 76149399) у відповідача не було.
За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу на позивача не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання її протиправною та скасування.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов задоволено повністю, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути 3028,00 грн сплаченого судового збору.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (площа Шашкевича, 1, м. Львів, 79000) про скасування постанови – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 24 листопада 2025 року ВП № 76149399 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100,00 грн. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000, код ЄДРПОУ 45813957) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) 3028,00 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повне рішення складено 09 березня 2026 року. 

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна