23.03.26
22-ц/812/578/26
Єдиний унікальний номер судової справи 487/8223/25
Номер провадження 22-ц/812/578/26
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

23 березня 2026 року      місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Тищук Н.О., 

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» рішення, яке ухвалено Заводським районним судом міста Миколаєва 25 грудня 2025 року, під головуванням судді Скоринчук К.М., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 25 березня 2011 року та приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms.
У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. 
Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві – впровадженні нормами Закону України «Про споживче кредитування» паспорту споживчого кредиту – клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 25 червня 2024 року, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. 
Позивач звертає увагу суду, що далі у процесі користування рахунком 06 січня 2023 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. 
При цьому, на момент підписання зазначеної вище заяви заборгованість відповідача становила 10 047 грн., що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. 
Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 06 січня 2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п.9.3. у розмірі 40.8%.
При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 21 735 грн. 51 коп. 
Також позивач звертає увагу суду на те, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 році – розмір 0%, а в подальшому із 01 квітня 2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.
Взятий на себе обов`язок за вказаним договором банк виконав належним чином, в той час як позичальник ОСОБА_1 належним чином своїх договірних зобов`язань не дотримала, у зв`язку із чим станом на 22 вересня 2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 113 234 грн. 57 коп., з яких: 91 499 грн. 06 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 21 735 грн. 51 коп. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Посилаючись на викладені обставини, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 25 березня 2011 року в загальному розмірі 113 234 грн. 57 коп., а також судові витрати у справі. 
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 25 березня 2011 року станом на 22 вересня 2025 року в розмірі 91 499 грн. 06 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 1 957 грн. 42 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів того, що сторонами договору було досягнуто домовленості щодо розміру відсотків як за користування кредитними коштами, так і за прострочення повернення кредитних коштів у визначені розрахунком заборгованості періоди. 
За такого, суд вважав за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 21 735 грн. 51 коп., як такими, що не передбачені договором.
В апеляційній скарзі представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», в якій, зокрема були визначені умови щодо процентної ставки у розмірі 42.0% річних для карт Універсальна та 40.8% річних для карт Універсальна Gold, тобто, відповідач була належним чином повідомлена про умови щодо сплати процентів. До того ж, заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06 січня 2023 року відповідач фактично долучилась до змін тарифів та умов користування в банку договором банківського рахунку, який включає в себе умови кредитування за договором «Кредитні картки» (п.1 Заяви). 
15 серпня 2024 року, тобто після підписання відповідачем заяви від 06 січня 2023 року виникла спірна заборгованість для стягнення якої позивач звернувся до суду. Станом на 12 серпня 2024 року баланс по кредитній карті відповідача становив 60 грн. 
В подальшому заборгованість збільшилась внаслідок використання відповідачем кредитних коштів. Саме на цю заборгованість нараховувались відсотки у межах ставки, яка була вказана у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06 січня 2023 року, яку підписано відповідачем власноруч.
В частинні задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду сторонами не оскаржується.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належними чином.
Представник позивача надіслав на адресу апеляційної інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судове рішення в оскаржуваній частині таким вимогам відповідає не в повному обсязі.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. 
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.
При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.
Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
З матеріалів справи убачається, що 25 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого позивач, з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву без номеру, за умовами якої отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому кредитний ліміт банком неодноразово збільшувався та зменшувався (а.с.78,80).
При цьому, вказана заява дійсно не визначала базову ставку процентів за користування кредитними коштами.
В подальшому, 06 січня 2023 року відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій були зафіксовані умови кредитування.
У вказаній заяві зазначено, що підписанням цієї заяви, клієнт приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Пунктами 1.3, 1.5 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг визначено фіксовану процентну ставку для карт Універсальна в розмірі 42.0 % річних та 40.8% для карт Універсальна Gold, наслідки прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання 84% для карт Універсальна та 81.6% для карт Універсальна Gold (а.с.81-90).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач добровільно погодилася з визначеними у ній умовами кредитування, в тому числі, і щодо розміру відсотків за кредитом та взяла на себе відповідні зобов`язання.
При цьому, матеріали справи місять довідку АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що починаючи з 06 березня 2017 року ОСОБА_1 користувалася картками «Універсальна Gold» (а.с.79).
За такого, колегія суддів доходить висновку, що починаючи з 06 січня 2023 року фактично відбулась зміна умов договору та сторонами досягнуто його істотні умови в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Зазначене свідчить про те, що позичальник з 06 січня 2023 року знала про вказані умови та прийняла їх.
Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач – є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.
З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що станом на 12 серпня 2024 року у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість за кредитним договором перед АТ КБ «ПриватБанк», а баланс на рахунку становив 60 (шістдесят) грн. 
В подальшому, за період з 15 серпня 2024 року по 22 вересня 2025 року у відповідача утворилась заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 21 735 грн. 51 коп. (а.с.32-41,42-78).
За таких обставин, оскільки заборгованість за відсотками в розмірі 21 735 грн. 51 коп. виникла у відповідача з 15 серпня 2024 року, тобто після підписання нею заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій було узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, то висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом не відповідає обставинам справи.
За такого, є підстави для задоволення позовних вимог банку в оскаржуваній частині, та стягнення на його користь заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором від 25 березня 2011 року в розмірі 21 735 грн. 51 коп.
Враховуючи, що при ухваленні рішення в оскаржуваній частині районний суд неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, внаслідок чого помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками, рішення суду на підставі положень п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.
Аналіз змісту доводів та вимог апеляційної скарги дає підстави для висновку, що судове рішення не оскаржується в частині вирішення позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості, а тому в апеляційному порядку не переглядається.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За такого, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині визначення розміру судового збору слід змінити, а з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 2 422 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.
За правилами пп.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 3 633 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги на судове рішення.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором від 25 березня 2011 року в розмірі 21 735 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять п`ять) грн. 51 коп.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині визначення розміру судового збору – змінити, збільшивши розмір стягнутого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) з 1 957 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 42 коп. до 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий       Т.В. Серебрякова 

Судді:        В.В. Коломієць

Н.О. Тищук

Повний текст судового рішення
складено 25 березня 2026 року