Ухвала

17 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 534/1174/25
провадження № 61-4640ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Бурлак Маргарити Володимирівни як представника ОСОБА_1 на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова Ірина Миколаївна, про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , у розмірі 1/8 частини всього спадкового майна;
визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири  

АДРЕСА_1 рішенням від 28 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Полтавський апеляційний суд постановою від 05 березня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бурлак М. В. залишив без задоволення, а рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року - без змін.
06 квітня 2026 року адвокат Бурлак М. В. як представник ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2026 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків. Заявнику слід було надати суду інформацію про ціну позову в частині оскаржуваної вимоги майнового характеру (станом на дату подання позову до суду), а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши такий розмір належними доказами (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно вартості спірного нерухомого майна станом на дату подання позову до суду), та сплатити його в розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного нерухомого майна та у разі необхідності доплатити судовий збір.

На виконання вимог ухвали суду адвокат Бурлак М. В. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначено, що вартість спірної квартири АДРЕСА_1 станом на дату подання позову до суду становила 1 021 769, 54 грн, що підтверджено довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 30 липня 2025 року, яка додається. Оскаржувана вимога позивача становить 1/8 частки спірної квартири АДРЕСА_1 , отже ціна позову розрахована наступним чином: 1 021 769, 54 грн/8 = 127 721,19 грн. Розмір судового збору за вимогу майнового характеру ставить 1 % ціни позову, що складає: 127 721,19 грн * 1 % = 1 277,21 грн. При поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 277,21 грн, а тому при зверненні до Верховного Суду, розмір судового збору, що підлягає сплаті, становить 2 554,42 грн (1 277,21 грн * 200 %). Заявником було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 4 976,00 грн.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

З огляду на інформацію про вартість 1/8 частки спірної квартири АДРЕСА_1 , надану заявником, ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження є виконанням вимог щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статей 389, 392 ЦПК України і не вказує на наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та фактично підтверджує незгоду особи, яка її подала, з оскаржуваними судовими рішеннями.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Бурлак Маргарити Володимирівни як представника ОСОБА_1 на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова Ірина Миколаївна, про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов