Справа № 420/2286/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Приморського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Приморського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дії Приморського відділу у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки ОСОБА_2 та такими, що порушують права неповнолітнього; зобов`язання Приморський відділ у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області прийняти документи та оформити і видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки ОСОБА_2 .
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; залучено до участі у справі №420/2286/26 в якості другого відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що не погоджується із діями Приморського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дії Приморського відділу у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки ОСОБА_2 та такими, що порушують права неповнолітнього. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства та практику Верховного Суду, просить суд задовольнити позов у повному обсязі та зобов`язати відповідача прийняти документи та оформити і видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки ОСОБА_2 .
23.03.2025 до суду від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивачів та просить суд відмовити у задоволенні позову. Як вказав відповідач, до Приморського відділу надійшла заява ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_1 від 19.12.2025 про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ у вигляді книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і без присвоєння унікального номера запису в ЄДДР (УНЗР). У поданій заяві ОСОБА_2 та його законний представник ОСОБА_1 вказали, що мають намір оформити паспорт громадянина України ОСОБА_2 у зв`язку з досягненням ним 14-річного віку у вигляді книжечки зразка 1994 року, та не надають згоди на обробку персональних даних, забороняють передачу будь-яких даних про себе до Єдиного демографічного реєстру; формування стосовно себе УНЗР та використання будь-яких засобів ЄДДР. Приморський відділ у межах строку визначеного Законом України "Про звернення громадян" надав позивачам письмову відповідь від 16.01.2026 на їх заяву з відповідними роз`ясненнями щодо порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. Окрім цього, як вказав відповідач, 28.09.2018 ОСОБА_1 звернулась до Суворовського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області з заявою про отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм неповнолітнім ОСОБА_3 . Відповідач наголосив, що 11.10.2018 ОСОБА_3 було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_1 дата видачі 11.10.2018, орган видачі 5116. При цьому, під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 дані стосовно ОСОБА_3 були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 20110708-04311. Отже, фактично у Реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_3 та йому присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, а за приписами частини першої статті 10 Закону унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Важливо зазначити, як вказав відповідач, що на момент звернення до Приморського відділу з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у вигляді книжечки, дані стосовно ОСОБА_3 вже були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 20110708-04311.
09.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач наголосила, що єдиною підставою для відмови у видачі паспорта у вигляді книжечки було відсутність рішення. При цьому, отримання закордонного паспорта жодним чином не обмежує законне право особи на отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства, просить суд врахувати думку дитини та задовольнити позов у повному обсязі. 
27.03.2026 до суду від позивача надійшли письмові пояснення у яких позивач наголосила, що 26.03.2026 року позивачем отримано лист Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.03.2026, наданий за результатами розгляду цієї заяви. У зазначеному листі Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомило, що у наявних інформаційних системах відсутня інформація щодо оформлення на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон та формування унікального номера запису в реєстрі (УНЗР). Крім того, що відповідач у відзиві намагається змінити підстави прийнятого рішення, що є неприпустимим і суперечить принципам адміністративного судочинства, посилаючись на внесення персональних даних неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Єдиного державного демографічного реєстру та формування УНЗР, він водночас спростовує це твердження у наданому листі, прямо зазначивши відсутність відповідної інформації у наявних інформаційних системах.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
19.12.2025 ОСОБА_1 звернулась в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Приморського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки. 
Листом Приморського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16.01.2026 надано відповідь, що за відсутності рішення суду відсутні підстави для видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України “Про громадянство України” документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону України “Про громадянство України” Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі Положення), згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
З 06.12.2012 року набрав чинності Закон України “Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус” від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України “Про захист персональних даних”.
У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Згідно з пунктом “а” частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Законом № 1474-VIII частину 2статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: “Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.”
Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, (далі - Порядок № 302) паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт (пункт 5 Порядку № 302).
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктами 14 та 46 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.
Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року (справа №820/3327/16), від 29 листопада 2019 року у справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.
Так, як зазначено Головним управлінням Державною міграційної служби України та підтверджується матеріалами справи, 11.10.2018 ОСОБА_3 було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_1 дата видачі 11.10.2018, орган видачі 5116. При цьому, під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 дані стосовно ОСОБА_3 були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 20110708-04311.
Крім того, суд враховує посилання відповідача, що по батькові неповнолітньої дитини в інтересах якої позивач звернулась до суду із цим позовом було змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » ( 20.09.2025 відділом РАЦС повторно видано Свідоцтво Серії НОМЕР_2 зі зміненим «по батькові», підстава: рішення по справі №523/7208/22).

При оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон було надано згоду на обробку персональних даних, дані про позивача внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і йому було присвоєно унікальний номер запису.
Так, при зверненні до органу міграційної служби із заявою, позивачка та її дитина не зазначали про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації. Докази іншого матеріали справи не містять.
Тобто, аналізуючи викладене, суд враховує, що позивачем надавалась згода на обробку персональних даних під час оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон вперше, у зв`язку з чим ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, не порушує права позивача та не є втручанням у приватне і сімейне життя.
Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у справах № 160/1/21 (постанова від 21 грудня 2022 року), №380/5977/21 (постанова від 08 червня 2023 року) погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії Приморського відділу у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки ОСОБА_2 та такими, що порушують права неповнолітнього; зобов`язання Приморський відділ у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області прийняти документи та оформити і видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки ОСОБА_2 , є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 – відмовити.
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.