Справа № 463/1342/25 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3523/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В.
з участю: представника ОСОБА_1 – 
ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року у справі за клопотанням ОСОБА_3 , заінтересована особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про продовження строку дії рішення про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною,

встановив:
11.02.2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року, яким  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її опікуном на строк дії рішення – два роки. 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року клопотання ОСОБА_3  про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною залишено без розгляду. 
Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_3 , просив її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції позбавив інваліда першої групи «А» з дитинства законного опікуна, залишив безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві, адже саме на суд покладається першочерговий обов`язок призначити опікуна такій особі чи продовжити строк дії вже прийнятого рішення.
Додає, що в такій категорії справ суд та орган опіки та піклування мають враховувати та діяти в інтересах осіб, а не всупереч ним.
Звертає увагу, що клопотання про продовження дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною подано заявником завчасно, а саме 11.02.2025 року, в клопотанні зазначені обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа не усвідомлює значення своїх дій та (або) не може керувати ними.
Вважає, що за встановлених обставин, суд першої інстанції мав законні підстави для задоволення клопотання та продовження дії рішення суду про визнання ОСОБА_1 недієздатною вже після спливу двох років від дати набрання чинності вказаним рішенням суду.
09.12.2025 року представник ОСОБА_1 – Матлашевський В.Л. надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апелянта, зазначивши, що пропущення строку для ухвалення рішення про продовження дії рішення суду щодо визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна через поважні причини не позбавляє права заявника чи іншої особи звернутись до суду із відповідною заявою про визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна в порядку статті 299 ЦПК України, за наявності законних та достатніх на це підстав.
В судове засідання апеляційного суду 24.03.2026 року інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у їхній відсутності.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 02.04.2026 року о 12:50.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на положеннях Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч.6 ст.300 ЦПК України).
Частиною сьомою статті 300 ЦПК України передбачено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.
У цивільних справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип визначений у рішеннях Європейського Суду з прав людини «Наталія Михайленко проти України», «Станєв проти Болгарії», оскільки ч.6 ст.300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною два роки).
Відповідно до ч.8 ст.300 ЦПК України, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
В свою чергу, за вимогами частини дев`ятої статті 300 ЦПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.
Питання процесуальних строків, порядок їх обчислення та наслідки пропущення процесуальних строків врегульований главою 6 розділу І ЦПК України.
Так, зокрема, статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом.
За правилами, які закріплені у статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку (ч.1 ст.124 ЦПК України).
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч.3 ст.124 ЦПК України).
За положеннями статті 125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. З дня відновлення провадження перебіг процесуальних строків продовжується.
Згідно зі статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її опікуном на строк дії рішення – два роки. 
Рішення набрало законної сили 04 липня 2023 року, оскільки останній день тридцятиденного строку на апеляційне оскарження припав на вихідний день (суботу), тому таким останнім днем було 03 липня 2023 року.
Отже, дворічний строк дії рішення про визнання ОСОБА_1 недієзданою закінчився 04 липня 2025 року.
Як встановлено, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження дії рішення суду 11 лютого 2025 року, тому строк, який визначений частиною сьомою статті 300 ЦПК України, не пропустив.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1049 від 27 червня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає хронічним стійким психічним розладом – важкою розумовою відсталістю з емоційно-вольовими розладами, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи та давати по них вірні покази.
08 липня 2025 року Личаківський районний суд міста Львова поновив провадження у справі та призначив справу до розгляду.
Отже, в силу вимог статті 125 ЦПК України, зупинення провадження у справі на час проведення експертизи зупинило перебіг процесуальних строків, встановлених законом.
Залишаючи без розгляду клопотання заявника, суд першої інстанції виходив із того, що на момент надходження до суду висновку експертизи, поновлення провадження у справі та розгляду клопотання по суті, строк дії рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року про визнання ОСОБА_1 недієздатною вже закінчився.
Однак, суд не врахував наведені вище норми процесуального закону й ту обставину, що заявник подав клопотання з дотриманням вимог частини сьомої статті 300 ЦПК України, тому визначених процесуальним законом підстав для залишення без розгляду такого клопотання в суду не було.
Окрім того, висновком судово-психіатричної експертизи №1049 від 27 червня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_1 продовжує страждати хронічним стійким психічним розладом – важкою розумовою відсталістю з емоційно-вольовими розладами, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Отже, у суду першої інстанції були всі підстави для вирішення заявленого клопотання про продовження дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною. 
Разом з тим, вирішуючи дане клопотання, суд першої інстанції повинен був враховувати, що новий дворічний строк дії рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року про визнання ОСОБА_1 недієздатною закінчується 04 липня 2027 року.
Згідно з п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).
Таким чином, порушення судом норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 02 квітня 2026 року.

Головуючий        С.М. Бойко

Судді:          С.М. Копняк

А.В. Ніткевич