справа № 278/5578/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути із останньої заборгованість в загальній сумі 5 077,50 грн.
У обґрунтування заявленого ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» повідомило, що між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір на підставі якого відповідачка отримала кредитні кошти та зобов`язалася повернути їх у строки, обумовлені цим договором. У подальшому право вимоги за договором перейшло до позивача, однак ОСОБА_1 самоусунулася від виконання взятих на себе зобов`язань через це позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОСОБА_1 , скориставшись своїм процесуальним правом, подала до суду відзив на позовну заяв в якому просила відмовити в задоволенні цього позову з огляду на пропуск відповідачем строків позовної давності.
У відповіді на відзив на позовну заяву ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підтримало свою позицію, викладену в позові, а також зауважило, що відповідно до Законів України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, від 15 березня 2022 року № 2102-ІХ та від 14 травня 2025 рок у№ 4434 строк позовної давності був зупинений з 02 квітня 2020 року по 04 вересня 2025 року. Натомість ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з цим позовом 30 жовтня 2025 року, тобто менше аніж через місяць після початку перебігу такого строку.
Правом на подання заперечень на відповідь на відзив ОСОБА_1 не скористалася.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
08 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1967398 (далі - Договір) відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 1 500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на рівні 1,99% на день (п. 2 Договору) (а.с. 18).
Зазначений договір підписаний одноразовим ідентифікатором «LdY8Qh47QX», який надсилався ОСОБА_1 об 15 годині 18 хвилин 08 квітня 2021 року на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1  про що свідчить довідка про ідентифікацію, яка видана та ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с. 18 зворот). Ця ж електронна адреса зазначена відповідачкою як її електронна адреса і у відзиві на позовну заяву (а.с.77).
Відповідно до довідки № КД-000056095/ТНПП від 02 жовтня 2025 року, що видана Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНЕКСПРЕС», останнє відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між ним та ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», прийняло до виконання платіжну інструкцію зазначеного вище товариство та порахувало ОСОБА_3 08 квітня 2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1 500 грн (а.с. 19 зворот-20).
У листі № 20.1.0.0.0/7-260205/46984-БТ від 19 січня 2026 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВТАБАНК» повідомило, що воно емітувало на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку НОМЕР_1 (а.с. 87).
Згідно з випискою по вказаній карті, що надана зазначеним акціонерним товариством, вбачається, що 08 квітня 2021 року на платіжну картку ОСОБА_1 зараховано 1 500 грн (а.с. 88).
26 жовтня 2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (далі - ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ») укладений договір факторингу № 2610 відповідно до п. 5.2 якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстрів заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги (а.с. 31 зворот-35).
Того ж дня між сторонами зазначеного правочину підписаний акт прийому-передачі реєстру заборгованостей до вищезгаданого договору факторингу (а.с. 36).
Відповідно до реєстру прав вимоги, що є додатком до зазначеного договору факторингу, ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1967398 від 08 квітня 2021 року на загальну суму 5 082 грн (а.с. 37-38).
03 квітня 2023 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений договір факторингу № 030423-ФК згідно з п. 5.2 якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстрів заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги (а.с. 40 зворот-44).
Також, 03 квітня 2023 року між сторонами цього договору факторингу підписаний акт прийому-передачі реєстру заборгованостей до вищезгаданого договору факторингу (а.с. 45).
Згідно з реєстром боржників, який є додатком до вказаного договору факторингу, ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1967398 від 08 квітня 2021 року на загальну суму 5 082 грн (а.с. 46-47).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Нормою ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову із огляду на наступне.
Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачкою умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості.
Водночас, щодо посилань відповідачки щодо пропуску ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» строків позовної давності в межах цього провадження суд звертає увагу на таке.
За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, доповнений пунктом 12 в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Водночас, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року та № 651 від 27 червня 2023 року карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 діяв на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.
Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який триває й досі.
У подальшому, Законом України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Згодом, Законом України № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року, який набув чинності 04 вересня 2025 року, зазначений пункт виключений із Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Тобто у період з 12 березня 2020 року по 04 вересня 2025 року на підставі вищевказаних нормативно-правових актів строки позовної давності в Україні були зупинені.
Водночас, ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з цим позовом 31 жовтня 2025 року. 
Отже, у цьому випадку суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної давності, оскільки такі строки, фактично, стороною позивача не пропущені.
Разом з тим, відповідно до постанови Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Відтак, судом звертається увага на те, що відповідно до п. 2 Договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 1 500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на рівні 1,99% на день. Домовленостей щодо можливості пролонгації умов Договору він у собі не містить.
Ураховуючи зазначене, суд вказує на те, що на підставі Договору з ОСОБА_1 підлягає до стягнення заборгованість в сумі 2 395,50 грн яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 500 грн та заборгованості за процентами в сумі 895,50 грн (із розрахунку 1 500 грн х 1,99% х 30 днів). У стягненні решти процентів суд відмовляє, оскільки позивачем такі проценти нараховані ОСОБА_1 поза межами строку кредитування, що суперечить законодавству України.
Отже, з урахування викладеного вище, суд уважає за необхідне задовольнити цей позов частково.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Так, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогами слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 1 142,64 грн.
Щодо питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу останнім до матеріалів позову долучено копії: договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (а.с. 48-51); витягу з акту № 3-ФП приймання-передачі правничої допомоги від 06 жовтня 2025 року (а.с. 52); платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 57993275.1 (а.с. 54).
Зокрема, із зазначеного витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги убачається, що адвокатом Ткаченко Ю.О. позивачеві надані послуги з вивчення документів на суму 500 грн та підготовки і складання позовної заяви на суму 4 000 грн. Загальна вартість наданої правової допомоги згідно із цим витягом з акту становить 4 500 грн.
Так, у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Отже, у цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію з питання, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за наслідками розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише має бути сплачено.
У подальшому від вищевказаної правової позиції Верховний Суд не відступав (постанова від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19).
Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року по справі № 761/415/24 відображений правовий висновок згідно із яким за відсутності клопотанням іншої сторони суд не може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, ураховуючи викладене вище, а також зважаючи на відсутність клопотання відповідачки із запереченням розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд уважає стягнути таку суму витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2 122,65 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь, Київська область, код ЄДРПОУ 43311346) заборгованість за договором № 1967398 від 08 квітня 2021 року в загальній сумі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень 50 копійок.
У решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір в сумі 1 142 (одна тисяча сто сорок дві) гривні 64 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 122 (дві тисячі сто двадцять дві) гривні 65 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 14 квітня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький