ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 422/6296/12
провадження № 61-12870св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Реалайнс фінанс»,
стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересовані особи: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергій Григорович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товаристваз обмеженою відповідальністю «Реалайнс фінанс» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року у складі судді Басової Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., 
Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
1. У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Реалайнс фінанс» (далі - ТОВ «Реалайнс фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчих провадженнях № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 із 
Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») на його правонаступника - ТОВ «Реалайнс фінанс».
2. Вимоги заяви обґрунтовувало тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року у справі № 422/6296/12 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та 
ТОВ «Метексім» про стягнення заборгованості за кредитними договорами позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Метексім» заборгованість за кредитними договорами 
№ ML301/219/2006 та № ML301/876/2007 у розмірі 2 044 758,60 грн, а також судового збору в розмірі 3 219,00 грн.
3. На виконання вимог статті 431 ЦПК України були видані виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами № ML301/219/2006 та № ML301/876/2007 у розмірі 2 044 758,60 грн, а також судового збору в розмірі 3 219,00 грн.
4. У порядку Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем було подано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з 
ОСОБА_1 заборгованості до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції 
у Дніпропетровській області (далі - Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ 
у Дніпропетровській області).
5. 13 квітня 2017 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС 
м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами № ML301/219/2006 та № ML301/876/2007 в розмірі 2 044 758,60 грн.
6. Також, у порядку Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем було подано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С. Г.
7. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С. Г. від 09 червня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами № ML301/219/2006 та № ML301/876/2007 у розмірі 2 044 758,60 грн.
8. У подальшому між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс фінанс» було укладено договір факторингу № 27/11/2023 та договір відступлення прав вимоги за договором поруки, згідно яких до ТОВ «Реалайнс фінанс» перейшли права кредитора до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитними договорами № ML301/219/2006 та № ML301/876/2007.
9. Відтак ТОВ «Реалайнс фінанс» зазначало, що до нього перейшли всі права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо права вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитними договорами № ML301/219/2006 та 
№ ML301/876/2007.
10. На момент звернення до суду із заявою рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року у справі № 422/6296/12 не виконане.
11. У зв`язку із вищезазначеним, ТОВ «Реалайнс фінанс» просило суд замінити стягувача у виконавчих провадженнях щодо стягнення з ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами № ML301/219/2006 та 
№ ML301/876/2007 в розмірі 2 044 758,60 грн, а також судового збору в розмірі 
3 219,00 грн із ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на нього.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції
12. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 
2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 
від 01 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «Реалайнс фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.
13. Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, районний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження правонаступництва ТОВ «Реалайнс Фінанс» щодо прав та обов`язків ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у матеріальних правовідносинах, 
а відтак дійшов висновку про відсутність підстав для процесуального правонаступництва.
14. Водночас районний суд зауважив на невиконання ТОВ «Реалайнс Фінанс» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» умов пункту 6.2 договору факторингу щодо здійснення фінансування клієнта шляхом одноразового перерахування суми, визначеної пунктом 6.1 цього договору, на рахунок клієнта протягом двох робочих днів з моменту його підписання сторонами.
15. Відтак, на переконання районного суду, з висновками якого погодився апеляційний суд, відсутність доказів сплати фактором на користь клієнта грошових коштів у строк, визначений договором, а також відсутність у платіжній інструкції, наданій на підтвердження виконання умов договору факторингу, відомостей про надходження грошових коштів у повному обсязі на рахунок клієнта свідчить про невиконання сторонами умов договору факторингу та, як наслідок, не підтверджують правонаступництво у матеріальних правовідносинах.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
16. У жовтні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Реалайнс фінанс» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у вказаній справі.
17. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
18. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
19. У касаційній скарзі ТОВ «Реалайнс фінанс» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву та здійснити заміну стягувача його правонаступником.
20. Підставою касаційного оскарження вказує неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме те, що суди попередніх інстанцій незаконно відмовили у задоволенні заяви про заміну стягувача його правонаступником з підстав здійснення оплати за надану фінансову послугу із порушенням строків, визначених умовами договору, не врахувавши дійсність вищевказаного правочину. 
21. Зауважує, що попереднім кредитором жодних претензій щодо належного виконання договору факторингу не висувалося, а відтак вважає відсутніми підстави для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача.
22. Більше того зауважувало, що матеріали судової справи містять належні та достатні докази на підтвердження виконання умов договору факторингу, а саме докази здійснення оплати за договором факторингу.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
23. У листопаді 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Костенюк Марія Володимирівна, шляхом формування документа у системі «Електронний суд» направила до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ТОВ «Реалайнс фінанс», в якому просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
24. У змісті відзива представник ОСОБА_2 - адвокат Костенюк М. В., зазначає, що відповідно до положень Інструкції № 163, якими передбачено право платника відкликати платіжну інструкцію протягом певного часу (зокрема до дати валютування), заявник (ТОВ «Реалайнс Фінанс») не надав достатніх і достовірних доказів проведення розрахунків між ним (фактором) та стягувачем (клієнтом) за договором факторингу.
25. Зокрема, надана платіжна інструкція могла бути відкликана або не виконана у зв`язку із відсутністю коштів на рахунку фактора.
26. Відтак, на переконання адвоката Костенюк М. В., належним і допустимим доказом здійснення розрахунків за договором факторингу є виписка з рахунку отримувача платежу, в якій відображається рух коштів та їх призначення.
27. З урахуванням відсутності такого доказу у матеріалах справи суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки заявником не надано доказів переходу права вимоги за договором факторингу від клієнта до фактора.
Короткий зміст заяви про закриття касаційного провадження 
28. У листопаді 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Костенюк М. В., про закриття касаційного провадження у справі з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 396 ЦПК України.
29. На переконання адвоката Костенюк М. В., касаційне провадження у справі підлягає закриттю, оскільки висновки Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними.
Короткий зміст заперечень на заяву про закриття касаційного провадження
30. У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшли заперечення ТОВ «Реалайнс Фінанс» на клопотання про закриття касаційного провадження, відповідно до змісту яких останнє наполягає, що правовідносини у наведених у змісті касаційної скарги постановах Верховного Суду та у справі, що переглядається Верховним Судом, є подібними в аспекті застосування норм матеріального та процесуального права щодо оцінки банківських документів (виписок) як належних доказів виконання грошових зобов`язань. 
31. Закриття касаційного провадження, своєю чергою, призведе до порушення права скаржника на доступ до правосуддя та залишення в силі судових рішень, які суперечать усталеній практиці Верховного Суду щодо стандартів доказування 
у фінансових правовідносинах.
Короткий зміст відповіді на відзив на касаційну скаргу
32. У грудні 2025 року від ТОВ «Реалайнс Фінанс» до Верховного Суду надійшла відповідь на відзив представника ОСОБА_2 - адвоката Костенюк М. В., 
в якому товариство просить задовольнити касаційну скаргу у повному обсязі.
33. Як вбачається зі змісту відповіді на відзив, ТОВ «Реалайнс Фінанс» обґрунтовує її тим, що мотиви оскаржуваних судових рішень є незаконними.
34. Як зазначає ТОВ «Реалайнс Фінанс», доводи відзива адвоката 
Костенюк М. В. щодо того, що «суд дослідив усі докази», є голослівними, оскільки в оскаржуваних рішеннях відсутній аналіз банківської виписки та довідок про отримання коштів, що свідчить про неповноту судового розгляду.
35. Відтак доводи, наведені на обґрунтування відзива, не спростовують факту набуття ТОВ «Реалайнс Фінанс» права вимоги за кредитними договорами внаслідок укладення та виконання договору факторингу, оскільки відзив ґрунтується на припущеннях про теоретичну можливість відкликання платежу, які спростовуються наданими доказами фактичного руху коштів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ТОВ «Метексім» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 2 044 758,60 грн. Стягнуто рівними частками з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ТОВ «Метексім» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.
37. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.
38. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС 
м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Григорчука П. В. від 13 квітня 
2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 422/6296/12, виданого 13 квітня 2016 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Метексім» на користь ТОВ «ОТП Факторинг» заборгованості у розмірі 2 044 758,60 грн.
39. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС 
м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Григорчука П. В. від 09 червня 
2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 422/6296/12, виданого 13 квітня 2016 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Метексім» на користь ТОВ «ОТП Факторинг» заборгованості у розмірі 2 044 758,60 грн.
40. 27 листопада 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс фінанс» укладено договір факторингу № 27/11/2023, відповідно до умов якого клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги за кредитними договорами № ML301/219/2006 та № ML301/876/2007 від 14 грудня 2007 року, 
і, як наслідок, став кредитором за кредитними договорами.
41. Відповідно до пункту 6.1., 6.2 умов договору факторингу, сторони останнього домовились, що ліміт фінансування складає 300 000,00 грн. Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом одноразового перерахування суми, що вказана 
в пункті 6.1 вищевказаного договору, на вказаний клієнтом рахунок протягом двох робочих днів з моменту підписання сторонами цього договору.
42. На виконання умов договору факторингу ТОВ «Реалайнс фінанс» сплатило на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 300 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 116 від 30 листопада 2023 року.
43. 27 листопада 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги за договором поруки 
№ SR-301/559/2007 від 14 грудня 2007 року, предметом якого є права вимоги за кредитним договором № ML301/219/2006 від 14 грудня 2007 року, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , виконання зобов`язань за яким забезпечено порукою згідно договору поруки № SR-301/559/2007 від 14 грудня 2007 року.
44. У той самий день, 27 листопада 2023 року, між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги за договором поруки SR-301/172/2007 від 05 червня 2006 року, предметом якого 
є права вимоги за кредитним договором № ML301/219/2006 від 14 грудня 
2007 року, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , виконання зобов`язань за яким забезпечено порукою згідно договору поруки 
№ SR-301/172/2007 від 05 червня 2006 року.
45. Також 27 листопада 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги за договором поруки SR-301/169/2007 від 05 червня 2006 року, предметом якого є права вимоги за кредитним договором № ML 301/219/2006 від 14 грудня 2007 року, який був укладений між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , виконання зобов`язань за яким забезпечено порукою згідно договору поруки 
№ SR-301/169/2007 від 05 червня 2006 року.
46. Також судами встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вже зверталося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
47. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Реалайнс фінанс» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів у справі №422/6296/12 (2/205/317/14).
48. Не погодившись із вищевказаною ухвалою районного суду ОСОБА_2. оскаржив її в апеляційному порядку.
49. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 422/6296/12 відмовлено.
50. Вищевказана постанова у касаційному порядку не переглядалася.
51. У лютому ТОВ «Реалайнс фінанс» повторно звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих провадженнях НОМЕР_4 та НОМЕР_3 із 
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Реалайнс фінанс».
Позиція Верховного Суду
52. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
53. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
54. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
55. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
56. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
57. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
58. Предметом касаційного перегляду є ухвала районного суду про відмову 
у задоволенні заяви ТОВ «Реалайнс Фінанс» про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, а також постанова апеляційного суду, ухвалена за наслідками перегляду зазначеної заяви.
59. Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, суди попередніх інстанцій мотивували свої висновки відсутністю 
у матеріалах справи доказів матеріального правонаступництва.
60. Такий висновок мотивовано тим, що здійснення оплати за договором факторингу поза межами строків, визначених його умовами, а також відсутність доказів зарахування грошових коштів на виконання договору свідчать про відсутність правонаступництва у матеріальних правовідносинах.
61. У зв`язку із цим суди дійшли висновку про відсутність факту вибуття сторони зі спірних правовідносин та переходу до іншої особи прав і обов`язків такої сторони.
62. Водночас колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.
63. Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі 
у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
64. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, 
у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
65. Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
66. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво 
у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження 
у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
67. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
68. Відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторони виконавчого провадження її правонаступником.
69. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач 
і боржник.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
70. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
71. Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
72. Комплексний аналіз змісту статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора 
в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
73. Відтак, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
74. Водночас вищезазначена заміна кредитора може мати місце поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
75. Внаслідок заміни кредитора поза межами виконавчого провадження відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
76. Зміст статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у взаємозв`язку зі змістом статті 442 ЦПК України, дає підстави для висновку, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора 
у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, 
у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
77. Вищезазначених висновків дійшов Верховний Суд у змісті постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі 
№ 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).
78. Відтак, як неодноразово зауважувалось Верховним Судом, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
79. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, своєю чергою, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
80. За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
81. Колегія суддів зауважує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
82. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
83. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
84. Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
85. Відтак, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
86. Суди попередніх інстанцій при вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження дійшли висновку про те, що заявник належним чином не довів своє правонаступництво, мотивуючи свої висновки відсутністю належних та допустимих доказів виконання умов договору факторингу щодо оплати останнього, зіславшись на порушення строків здійснення оплати а також відомостей щодо надходження грошових коштів в повному обсязі на рахунок клієнта.
87. Проте колегія суддів не може погодитись із такими висновками судів попередніх інстанцій.
88. Щодо строків здійснення оплати за договором факторингу колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
89. Як зауважила Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у змісті постанови від 17 січня 2020 року у справі №916/2286/16, виходячи з вимог статті 526 ЦК України щодо належного виконання договірних зобов`язань, відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення права вимоги на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною достатньою підставою для відмови 
у заміні сторони виконавчого провадження правонаступником. 
90. Відтак, судами попередніх інстанцій у справі, яка переглядається 
у касаційному порядку, встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 
27 листопада 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс фінанс» укладено договір факторингу № 27/11/2023, за умовами якого клієнт (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») передає, а фактор (ТОВ «Реалайнс фінанс») приймає право грошової вимоги за кредитними договорами № ML301/219/2006 та 
№ ML301/876/2007 від 14 грудня 2007 року, і стає кредитором за кредитними договорами.
91. Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. вищевказаного договору, сторони домовились, що ліміт фінансування складає 300 000,00 грн. 
Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом одноразового перерахування суми, що вказана в пункті 6.1 цього договору, на вказаний клієнтом рахунок протягом двох робочих днів з моменту підписання сторонами цього Договору.
92. На виконання умов договору факторингу ТОВ «Реалайнс фінанс» сплачено 300 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 116 від 30 листопада 2023 року.
93. Відтак, матеріалами справи підтверджується здійснення повної оплати за договором після його укладення, проте із порушенням строків, визначених умовами договору, що, на переконання судів попередніх інстанцій, свідчить про недоведеність матеріального правонаступництва.
94. Водночас при характеристиці вищезазначених посилань колегія суддів звертається до змісту статті 204 ЦК України, відповідно до якого правочин 
є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
95. Також колегія суддів зауважує, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина) (частина друга статті 212 ЦК України).
96. Відтак, з урахуванням того, що сторонами договору факторингу, хоча 
і визначено строк здійснення фінансування, не передбачено наслідків його порушення, а також того, що фінансування фактично було здійснено і це не оспорюється сторонами, за відсутності спору щодо дійсності договору, колегія суддів вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що зазначений договір не підтверджує матеріального правонаступництва у зв`язку з порушенням строків здійснення фінансування.
97. Більше того, матеріали справи містять пояснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо заяви про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до змісту яких останнє просило задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження (Т.1, а.с.91-94).
98. Щодо відсутності у матеріалах справи доказів здійснення оплати за договором факторингу колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
99. Як зауважено Верховним Судом у змісті постанови від 12 грудня 2024 року 
у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24):
«Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, було встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів 
є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, надані банком виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача, що було здійснено судом апеляційної інстанції».
100. Відтак, колегія суддів зауважує, що матеріали справи містять виписку з особового рахунку клієнта ТОВ «Реалайнс фінанс», надану останнім на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу, якій не було надано оцінку судами попередніх інстанцій (Т.4, а.с.82).
101. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, виконання грошових зобов`язань.
102. За таких обставин колегія суддів доходить до висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов передчасного висновку про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження правонаступництва у матеріальному правовідношенні, взявши до уваги виключно платіжну інструкцію № 116 як доказ наданий на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу не надавши належної оцінки іншим доказам, наявним у матеріалах справи. 
103. Вищезазначене підтверджує доводи заявника касаційної скарги щодо недослідження судами попередніх інстанцій належним чином зібраних у справі доказів, а також щодо невстановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.
104. Водночас колегія суддів зауважує, що без виконання вищевказаних процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
105. За вищевказаних обставин суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення 
статті 400 ЦПК України.
106. Усунути вказані недоліки на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень Верховного Суду та меж перегляду справи в касаційній інстанції (стаття 400 ЦПК України), коли необхідно встановлювати фактичні обставини та оцінювати докази, є неможливим.
107. З урахуванням вищезазначеного Верховний Суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів касаційної скарги, а відтак про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
108. При цьому в контексті неодноразового звернення до суду у справі, яка 
є предметом касаційного перегляду ТОВ «Реалайнс фінанс» із заявами про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів зауважує, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі 
і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом. Тому державний / приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24)).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
109. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
110. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).
111. Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених 
у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
112. Таким чином, оскільки доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду із направленням справи для продовження розгляду до районного суду.
Щодо клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Костенюк М. В., про закриття касаційного провадження
113. Як вже зауважувалось колегією суддів, у листопаді 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Костенюк М. В., звернулася до Верховного Суду із клопотанням про закриття касаційного провадження у справі з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 396 ЦПК України.
114. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, зокрема якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник 
у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
115. Перевіривши доводи вказаного клопотання адвоката Костенюк М. В. та дослідивши матеріали касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що підстави для його задоволення та закриття касаційного провадження відсутні.
116. Зокрема, як вбачається зі змісту ухвали Верховного Суду від 22 жовтня 
2025 року, касаційне провадження у справі відкрито з підстав, передбачених абзацом шостим частини другої статті 389 ЦПК України, а саме у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права.
117. З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для закриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 396, 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Костенюк Марії Володимирівни, про закриття касаційного провадження у справі відмовити.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс фінанс» задовольнити частково.
3. Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 
2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий  Судді:	Є. В. Синельников   О. М. Осіян  Н. Ю. Сакара  В. В. Сердюк  В. В. Шипович