Справа № 523/1055/26
Провадження №1-кп/523/1188/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 березня 2026 року м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону – ОСОБА_3 
обвинуваченого (підсудного) – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025163490000641 від 10.10.2025 року, за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді водія 2 взводу штабних машин роти штабних машин 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13.06.2025 постановою Пересипського районного суду м.Одеси у справі №523/9412/25, підсудного ОСОБА_4 , який проходить військову службу на посаді водія 2 взводу штабних машин роти штабних машин 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.
Попри те, підсудний ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови Пересипського районного суду м.Одеси від 13.06.2025, яка набрала законної сили 24.06.2025, будучи ознайомлений із нею 13.06.2025, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаної постанови суду, якою його позбавлено права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, вчинив дії щодо невиконання постанови суду, що набрала законної сили, за наступних обставин. 
09.10.2025 приблизно о 15:45 годин, підсудний ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи особою, позбавленою відповідно до постанови Пересипського районного суду м.Одеси від 13.06.2025 права керування транспортним засобом строком на 1 рік, маючи реальну можливість виконати постанову суду, що набрала законної сили, умисно її не виконав та здійснював рух по вулиці Чорноморського козацтва в м.Одесі, у зв`язку з чим був зупинений працівниками УПП ДПП в Одеській області, якими відносно останнього складено протокол серії ЕПР1 №478369 від 09.10.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, а саме - повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою провину по пред`явленому і викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.
Так, підсудний ОСОБА_4 під час допиту показав, що дійсно за викладеними в обвинувальному акті обставинами він, будучи обізнаним про позбавлення його права керування транспортним засобом на підставі постанови суду, з метою відвезення дітей до лікарні вимушено сів за кермо належного йому автомобіля, але по дорозі був зупинений працівниками поліції, якими був складений протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому, з`ясуванням обставин факту умисного невиконання ним постанови суду зайнялась поліція, а він у свою чергу не заперечував цих подій, надавав зізнавальні покази і співробітничав з досудовим слідством. Шкодує про скоєне, обіцяє більше такого не скоювати.
Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.
Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Приймаючи до уваги наведені обставини та отримавши покази підсудного ОСОБА_4 , судом встановлено, що вказаний підсудний своїми діями умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.382 КК України.
Так, з огляду на ч.1 ст.382 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, що карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер, обставини, наслідки і суспільну небезпечність вчиненого ним діяння проти правосуддя та те, що скоєне ним в силу ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, яке мало місце в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, а також судом ураховуються характеризуючі особу вказаного підсудного дані, його стан здоров`я.
Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні визнав повністю, надавши суду відповідні покази; раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності; є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , яку проходить з 22.03.2022 року в умовах воєнного стану і військової агресії рф проти України, де характеризується виключно позитивно; має статус учасника бойових дій; згідно медичної характеристики військової частини практично здоровий; одружений і має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, стосовно одного з яких є опікуном; на диспансерному обліку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; забезпечений місцем реєстрації на території Одеської області, але фактично проживає в м.Одесі.
Комплексність наведених обставин свідчить про певну схильність підсудного ОСОБА_4 до протиправної поведінки, але одночасно доводить його щире каяття та осуд вчиненого, про його безпосередню участь у захисті Вітчизни під час дії воєнного стану і збройної агресії рф проти України (незважаючи на наявність трьох неповнолітніх дітей та існування підстав для звільнення з військової служби), що за своєю сукупністю обумовлює висновок про можливість виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді штрафу.
Положення ч.ч.1, 2 ст.53 КК України встановлюють, що штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті, а розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, у кримінальному провадженні не встановлено.
На підставі сукупності викладеного, дотримуючись принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, при визначенні виду та міри покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, зважаючи на характер і обставини, наслідки вчиненого підсудним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його суспільної небезпечності, ураховуючи наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання останнього обставин, а також беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу підсудного (зокрема, проходження військової служби у складі Збройних Силах України, виключно позитивну характеристику за місцем служби, наявність на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей), суд за приписами ст.ст.50, 53, 65 КК України і зважаючи на презумпцію призначення більш м`якого покарання (ч.2 ст.65 КК) доходить висновку про необхідність призначення вказаному підсудному покарання у виді штрафу у визначеній санкцією ч.1 ст.382 цього Кодексу мінімальної межі, що за переконанням суду є необхідним й достатнім для виправлення вказаного обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу (КВК) України, контроль за виконанням покарання у виді штрафу покладається на уповноважений орган з питань пробації.
Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.
В порядку ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України, контроль за виконанням засудженим ОСОБА_4 вироку в частині призначеного покарання, – покласти на Хаджибейський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.
В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні – три лазерні компакт-диски DVD-R з відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зберігаються в матеріалах досудового розслідування, - залишити зберігати у зазначених матеріалах кримінального провадження. 
Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Хаджибейського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1