ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/26621/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Гайдаша Євгенія Владиленовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/26621/24 (головуючий суддя першої інстанції – Єфанова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,- 

В С Т А Н О В И В:
Позивач 04.10.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після поранення (травми) отриманої під час захисту Батьківщини за період:
(06.08.2022 року -12.08.2022 року); (25.06.2023 року - 07.07.2023 року); (10.10.2022 року - 20.10.2022 року); (07.07.2023 року - 26.07.2023 року); (20.10.2022 року - 04.11.2022 року); (18.04.2023 року - 28.04.2023 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (21.08.2024 року – 06.09.2024 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (12.08.2024 року - 21.08.2024 року); (29.04.2024 року - 21.05.2024 року); (21.09.2024 року - 30.09.2024 року); (18.01.2024 року - 21.02.2024 року); (30.07.2024 року-12.08.2024 року); (03.07.2024 року - 16.07.2024 року); (20.06.2024 року - 03.07.2024 року); (17.07.2024 року - 30.07.2024 року); № 3020/1025 (30.07.2024 року - 12.08.2024 року); (з 21.05.2024 року по 19.06.2024 року згідно рішення ВЛК КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» від 20.05.2024 року).
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому збільшену до 100000,00 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після поранення (травми) отриманої під час захисту Батьківщини за періоди: (06.08.2022 року - 12.08.2022 року); (25.06.2023 року - 07.07.2023 року); (10.10.2022 року - 20.10.2022 року); (07.07.2023 року - 26.07.2023 року); (20.10.2022 року - 04.11.2022 року); (18.04.2023 року - 28.04.2023 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (21.08.2024 року – 06.09.2024 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (12.08.2024 року - 21.08.2024 року); (29.04.2024 року - 21.05.2024 року); (21.09.2024 року - 30.09.2024 року); (18.01.2024 року - 21.02.2024 року); (30.07.2024 року-12.08.2024 року); (03.07.2024 року - 16.07.2024 року); (20.06.2024 року - 03.07.2024 року); (17.07.2024 року - 30.07.2024 року); № 3020/1025 (30.07.2024 року - 12.08.2024 року); (з 21.05.2024 року по 19.06.2024 року згідно рішення ВЛК КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» від 20.05.2024 року).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я після поранення (травми) отриманої під час захисту Батьківщини за період 07.07.2023 року - 26.07.2023 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я після поранення (травми) отриманої під час захисту Батьківщини за період 07.07.2023 року - 26.07.2023 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач мав в наявності документи на підставі яких, зобов`язаний був здійснити відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди. Проте, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих під час захисту Батьківщини травм додаткова винагорода не була виплачена. Відповідач діяв всупереч закону, чим порушив права позивача. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року в задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_2 про заміну відповідача в адміністративній справі №160/26621/24 відмовлено. 

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 24.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період 20.01.2026 року по 12.02.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
На підставі Указу Президента України від №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний за мобілізацією до Збройних Сил України для виконання обов`язків військової служби під час режиму воєнного стану у зв`язку з військовою збройною агресією рф проти України.
06.08.2022 року за обставин безпосередньої участі в бойових діях, під час захисту Батьківщини, позивачем отримано поранення, Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, мінно-вибухова травма, акуботравма (а.с.16).
19.09.2022 року за обставин безпосередньої участі в бойових діях, під час захисту Батьківщини, позивачем отримано поранення ЗЧМТ, струс головного мозку, мінно-вибухова травма, акуботравма (а.с.17).
11.04.2023 року за обставин безпосередньої участі в бойових діях, під час захисту Батьківщини, позивачем отримано поранення ВТ, ЗЧМТ, забій поперекового відділу хребта (а.с.18).
15.10.2023 року за обставин безпосередньої участі в бойових діях, під час захисту Батьківщини, позивачем отримано поранення ВТ, ЗЧМТ (а.с.19).
Згідно тексту позову позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та лікуванні за рішенням ВЛК.
За результатами лікування визначено діагнози: Двобічна цервікобрахіалгія з больовим синдромом, більш виражена справа. Люмбоішиалгія з больовим синдромом, більш виражена справа. СУПУТНІЙ: Наслідки повторних МВТ (06.08.2022 р., 13.09.2022 року, ЗЧМТ. СГМ. Акуботравма) Цефалгія. Диссомнія. Посттравматична двобічна нейросенсорна приглухуватість 1 ступеню. Дефартроз атланто-аксіального суглобу. Артроз крижово-клубових суглобів. Хр. Гастодуоденіт, ремісія. Гіпертонічна хвороба 1 ст., ст. 2, ССР 2. Хрон. Холецистит, хр. Панкреатит, хр. Пієлонефрит, кісти правої нирки.
До позовної заяви надано наступні документи: 
виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1352 (06.08.2022 року - 12.08.2022 року);
виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3338 (25.06.2023 року - 07.07.2023 року);
виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4338 (10.10.2022 року - 20.10.2022 року);
виписка із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №2392/688 (07.07.2023 року - 26.07.2023 року);
виписка із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №3337/993 (20.10.2022 року - 04.11.2022 року);
перевідний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №1442 (18.04.2023 року - 28.04.2023 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № У6280 (07.09.2024 року - 20.09.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого №3398/1110 (21.08.2024 року - 06.09.2024 р);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 5634 (12.08.2024 року - 21.08.2024 року); 
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 1301 (29.04.2024 року - 21.05.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 4172 (21.09.2024 року - 30.09.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 129 (18.01.2024 року - 21.02.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 3020/1025 (30.07.2024 року - 12.08.2024 р);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого №2575/509 (03.07.2024 року - 16.07.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 4217 (20.06.2024 року - 03.07.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого №У-4905 (17.07.2024 року - 30.07.2024 року);
виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 3020/1025 (30.07.2024 р. - 12.08.2024 р).
Також в позові зазначено, що згідно рішення ВЛК КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» від 20.05.2024 року позивачу надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів (з 21.05.2024 року по 19.06.2024 року).
Позивач зазначає, що вказані вище медичні документи та довідки ВЛК ним було подано до стройової частини для отримання додаткової винагороди.
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини щодо нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди за весь час перебування на стаціонарному лікуванні, позивач оскаржив таку бездіяльність до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що даних лікарняних закладів щодо лікування отриманих травм позивачем суду не надано, а тому відсутні підстави пов`язати зазначені в довідках травми з виписками лікарняних закладів, оскільки початок лікування не збігається з датами отримання травм. Тобто, хоча позивач і перебував на стаціонарному лікуванні протягом певних періодів, проте, в матеріалах справи відсутні довідки ВЛК, які визначають ступінь важкості такого поранення позивача та його пов`язаність із захистом Батьківщини, а тому позовні вимоги за періоди (25.06.2023 року - 07.07.2023 року); (10.10.2022 року - 20.10.2022 року); (20.10.2022 року - 04.11.2022 року); (18.04.2023 року - 28.04.2023 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (21.08.2024 року – 06.09.2024 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (12.08.2024 року - 21.08.2024 року); (29.04.2024 року - 21.05.2024 року); (21.09.2024 року - 30.09.2024 року); (18.01.2024 року - 21.02.2024 року); (30.07.2024 року - 12.08.2024 року); (03.07.2024 року - 16.07.2024 року); (20.06.2024 року - 03.07.2024 року); (17.07.2024 року - 30.07.2024 року); (30.07.2024 року - 12.08.2024 року); (з 21.05.2024 року по 19.06.2024 року )задоволенню не підлягають.
Щодо періоду з 06.08.2022 року - 12.08.2022 року суд зазначив, що згідно наказу відповідача №336 від 05.09.2022 року, позивач включений до переліку військовослужбовців, яким визначено до виплати додаткову винагороду в розмірі 100000 грн.. 
Щодо періоду 07.07.2023 року - 26.07.2023 року суд зазначив, що відповідачем у відзиві визнано вимоги позову за вказаний період. Проте, станом на дату прийняття судового рішення доказів включення позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороди та як наслідок нарахування та виплату відповідних сум, не надано, а тому суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частинами другою та третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 (далі по тексту - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Так, наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі по тексту - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25.03.2022 року для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, Міністром оборони України прийняті рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 року №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому, в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження), тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
При цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають на лікуванні або у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн.. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн. отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Щодо періодів перебування позивача на лікуванні протягом періодів (25.06.2023 року - 07.07.2023 року); (10.10.2022 року - 20.10.2022 року); (20.10.2022 року - 04.11.2022 року); (18.04.2023 року - 28.04.2023 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (21.08.2024 року – 06.09.2024 року); (07.09.2024 року - 20.09.2024 року); (12.08.2024 року - 21.08.2024 року); (29.04.2024 року - 21.05.2024 року); (21.09.2024 року - 30.09.2024 року); (18.01.2024 року - 21.02.2024 року); (30.07.2024 року - 12.08.2024 року); (03.07.2024 року - 16.07.2024 року); (20.06.2024 року - 03.07.2024 року); (17.07.2024 року - 30.07.2024 року); (30.07.2024 року - 12.08.2024 року); (з 21.05.2024 року по 19.06.2024 року) апеляційний суд зазначає наступне.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, за вказані періоди відсутні довідки ВЛК, які визначають ступінь важкості поранення (контузії, травми, каліцтво) позивача та його пов`язаність із захистом Батьківщини, а тому позовні вимоги за вказані періоди задоволенню не підлягають.
Позивачем вказані висновки суду першої інстанції не спростовано.
Посилання позивача на довідку ВЛК від 26.08.2023 року, якою встановлено, що наслідки вибухової травми, отриманої 11.04.2023 року, «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», апеляційний суд вважає недостатнім на нарахування додаткової винагороди за відсутності факту перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, оскільки згідно перевідного епікризу в період з18.04.2023 року по 28.04.2023 року позивач проходив лікування у зв`язку із коронавірусною хворобою (а.с.15, 26).
Позивачем вказані висновки суду першої інстанції не спростовано, доказів протилежного не надано.

Далі, як зазначалось вище, відповідачем у відзиві на адміністративний позов визнано вимоги позову за періоди 06.08.2022 року - 12.08.2022 року та 07.07.2023 року - 26.07.2023 року (а.с.53-55).
Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.09.2022 року №336 позивач включений до переліку військовослужбовців, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтво) та яким визначено до виплати додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за період з 06.08.2022 року - 12.08.2022 року (а.с.57-зворот). 
Також у відзиві зазначено, що за період 07.07.2023 року - 26.07.2023 року позивач також буде доданий до чергового наказу командира військової частини про виплату додаткової винагороди, про що будуть надані докази в установленому законом порядку.
Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Колегія суддів вважає, що оскільки вимоги позову в частині періодів 06.08.2022 року - 12.08.2022 року та 07.07.2023 року - 26.07.2023 року визнані відповідачем у відзиві на адміністративний позов, та апеляційний суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем, то такі вимоги позивача доказуванню не підлягають.
Натомість, відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів як виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.09.2022 року №336, щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період 06.08.2022 року - 12.08.2022 року, так і видання наказу про нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період 07.07.2023 року - 26.07.2023 року. 
В частині задоволених вимог за період лікування позивача з 07.07.2023 року по 26.07.2023 року рішення суду сторонами не оскаржується.
Проте, за відсутності доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період 06.08.2022 року - 12.08.2022 року, в тому числі і на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог належить змінити, включивши до абзацу третього резолютивної частини рішення суду період перебування позивача на лікуванні з 06.08.2022 року по 12.08.2022 року.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та з урахуванням вимог статті 317 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про зміну резолютивної частин рішення суду першої інстанції.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Гайдаша Євгенія Владиленовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/26621/24 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/26621/24 змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення слова та цифри «за період 07.07.2023 року - 26.07.2023 року» замінити словами та цифрами «за періоди 06.08.2022 року - 12.08.2022 року та 07.07.2023 року - 26.07.2023 року».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко