печерський районний суд міста києва

Справа № 757/488/24-ц 
пр. 2-1964/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Новака Р.В.,
при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,
справа №757/488/24-ц
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
предмет та підстави позову - відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 187407,00 грн, витрати з проведення оцінки вартості збитку в розмірі 7500,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн, та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він з 14.02.2020 є власником квартири АДРЕСА_1 . 09.07.2023 відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 з вище розташованої квартири № 15 , яка відповідно до листа комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.11.2023 № 062/14-15366 (И-2023) зареєстрована на праві власності за відповідачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Оскільки у вказаній квартирі № 11 ОСОБА_1 , на постійні основі не проживає, наслідки залиття ним виявлені не відразу. Приїхавши до квартири наприкінці липня 2023 року ОСОБА_1 виявив наявність вологи та іскріння електрощитка, а зайшовши до приміщення, установив, що квартира була залита. Позивач відразу піднявся на п`ятий поверх та з розмови з мешканкою квартири № 15 , яка представилась як винаймач цього житла, остання повідомила та підтвердила, що саме з квартири № 15 відбувся порив шлангу холодного водопостачання, що призвело до залиття належної йому квартири, та по що вона повідомила власницю квартири № 15 в день залиття по цю подію. Для фіксування аварійної ситуації позивач звернувся до обслуговуючої організації - ЖЕД «Печерськжитло», якою, у свою чергу, у складі комісії: головного інженера виконавця послуг ЖЕД «Печерськжитло» ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці ЖЕД «Печерськжитло» ОСОБА_5 та слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика) ЖЕД «Печерськжитло» ОСОБА_6 було складено відповідний Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) (надалі по тексту - Акт та затверджено начальником ЖЕД «Печерськжитло» в особі ОСОБА_8. Дата складення Акту від 17.08.2023. Висновок вказаного Акту зводиться до того, що причиною залиття є недбале ставлення мешканців до сантехнічного обладнання в квартирі № 15 , а саме пропив шлангу ХВП, що призвело до залиття нижче розташованої квартири № 11 . З метою визначення розміру завданого збитку позивач звернувся до спеціалізованої установи. Профільною експертною установою ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» було складено відповідний Звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 187407,00 грн. Після складання звіту позивач звернувся до ОСОБА_2 із письмовою вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття його квартири. Однак, вказана вимога була залишена без задоволення, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися з позовом до суду (а.с. 1-91).
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. від 10.01.2024 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 96). 
12.02.2024 відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначала, що не визнаю той факт, що залиття в квартирі позивача сталося внаслідок недбалого ставлення мешканців до сантехнічного обладнання у квартирі АДРЕСА_6 . Щодо Акту про залиття квартири, то такий був складений без присутності та участі відповідача в супереч положень Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України, в акті не зазначені причини залиття, аварії, що трапилась в системі ХВП (не вказано в якому саме приміщенні було виявлено пропив, на якому сантехнічному обладнанні), не можна встановити локалізацію виявлених пошкоджень в квартирі № 11 . Щодо наданого позивачем Звіту, то відповідачка зазначає, що останній був проведений без її повідомлення, розрахунки проведені не на дату ймовірної шкоди (залиття), оцінюв043чем не використовувалась жодна методика для визначення розміру матеріальної шкоди, не застосовувались коефіцієнти фізичного зносу. Крім того, за відповідачами речові права на квартиру № 15 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровані, а отже підстав для відповідальності за завдано позивачу шкоду у них не має (а.с. 103-114).
15.02.2024 представником позивача - адвокатом Микитишиною О.М. до суду було подано клопотання про відкладення судового розгляду (а.с. 123-129).
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. від 19.03.2024 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме, витребувати у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в, код ЄДРПОУ 03359836) належним чином завірені копії документів щодо права власності на квартиру АДРЕСА_6 (а.с. 133).
10.04.2024 представником позивача - адвокатом Микитишиною О.М. до суду було подано відповідь на відзив (а.с. 136-143).
У зв`язку з перебуванням судді Батрин О.В., на довготривалому лікарняному та з метою недопущення пропущення строків розгляду справ, здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи (а.с. 152-155).
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 13.05.2024 справу за вказаним позовом залишено без руху (а.с. 156-158).
02.08.2024 представником позивача - адвокатом Микитишиною О.М. до суду було подано заяву про усунення недоліків (а.с. 160-165).
У зв`язку з перебуванням судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. у довгостроковій відпустці, здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи (а.с. 170-171).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2025 справу прийнято до провадження судді Новака Р.В. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 172).
22.08.2025 комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» до суду було надано відповідь на ухвалу суду від 19.03.2024, відповідно до якої згідно з даними реєстрових книгах підприємства квартира АДРЕСА_6 на праві власності зареєстрована: 3/4 за: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 05.07.1994; 1/8 за: ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 02.06.2004; 1/16 за: ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 02.06.2004; 1/16 за: ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 02.06.2004 (а.с. 190-197).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, 26.01.2026 представником позивача - адвокатом Микитишиною О.М. до суду було подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. За таких обставин суд визнав можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.02.2020, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 13-15).
Актом про залиття від 17.08.2023, складеним ЖЕД «Печерськжитло», встановлено, що 09.07.2023 сталося залиття квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 (а.с. 16).
Згідно Акту від 17.08.2023 зафіксовані наступні пошкодження квартири № 11 : 1) житлова кімната: стеля підвісна (гіпсокартон) площею 18,3 кв.м, спостерігаються плями темного кольору - 6кв.м. водоемульсійне пофарбування, стеля підвісна (гіпсокартон) водоемульсійне пофарбування, спостерігаються плями темного кольору - 3 кв.м., шпалери пошкоджено - 4 кв.м., підлога паркетна дошка пошкоджено - 4 кв.м.; 2) коридор: стеля водоемульсійне пофарбування спостерігаються плями темного кольору - 4 кв.м, стіна: шпалери пошкоджено - 2 кв.м.; 3) ванна кімната: стеля підвісна (гіпсокартон) водоемульсійне пофарбування пошкоджено - 3 кв.м.
Відповідно до інформації наданої комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з даними реєстрових кних підприємства квартира АДРЕСА_6 на праві власності зареєстрована: 3/4 за: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 05.07.1994; 1/8 за: ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 02.06.2004; 1/16 за: ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 02.06.2004; 1/16 за: ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 02.06.2004 (а.с. 190-197).
Відповідно до Акту від 17.08.2023, причиною залиття є недбале ставлення мешканців до сантехнічного обладнання у квартирі № 15 , а саме прорив шлангу ХВП, що призвело до залиття нижче розташованої квартири № 11 .
Профільною експертною установою ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» було складено відповідний Звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 187407,00 грн (а.с. 17-62).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із частинами. 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно ст. 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
Статтею 151 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені законодавцем у ст. 1166 ЦК України, згідно ч. ч. 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 09.07.2023 сталося залиття належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується долученим до матеріалів справи актом про залиття (аварію) від 17.08.2023 складеним ЖЕД «Печерськжитло».
Так, на підтвердження факту вартості спричиненої майнової шкоди позивачем надано Звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , складений ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН», відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 187407,00 грн.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила) визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (пункт 2.3.6).
Додатком 4 до Правил встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).
Зазначене підтверджено у листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 № 12/20-11-1975 «Щодо розміщення інформації на Урядовому порталі», яке має роз`яснювальний та рекомендаційний характер.
У наданому позивачем на підтвердження факту завдання шкоди акті про залиття (аварію) від 17.08.2023, складеним ЖЕД «Печерськжитло», відсутній підпис відповідачів, не зазначено про ознайомлення з актом мешканців/власників квартири № 15 . Тобто вказаний акт складено за відсутності зацікавленої особи з боку винної сторони, що є обов`язковим. При цьому вказаний акт було складено 17.08.2023, а не 09.07.2023, коли сталося залиття квартири.
Отже, доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у залитті квартири АДРЕСА_4 судом не встановлено.
Під час судового розгляду встановлено, що ні відповідачі, ні їхні представники не були присутні під час складення акту від 17.08.2023. При цьому не встановлено, що комісією обстежувалася квартира відповідачів, натомість в акті вказано про обстеження квартири позивача й надано рекомендації власникам квартири № 15 (відповідачам) постійно стежити за сантехнічним обладнанням в своїй квартирі, в разі виникнення аварійних ситуацій негайно повідомити аварійні служби.
Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідачі є тими особами, які завдали шкоди майну позивача. Також позивачем не надано доказів на підтвердження причино-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та заподіяною позивачу шкодою, як не надано доказів і вини відповідачів у заподіянні шкоди. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди то слід зазначити наступне.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Як визначено у ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення.
Проте, позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, а саме: в чому полягає спричинена йому моральна шкода, якими саме діями чи бездіяльністю вона спричинена і чим підтверджується протиправність цих дій або бездіяльність, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням винної особи, а також факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Всупереч вказаним вимогам, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факт заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволення якої відмовлено, в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як визначено у ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Аналізуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а учасниками справи належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 151, 177 Житлового кодексу України, ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 316, 319, 322, 383, 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 200, 259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач-1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач-2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_9 , РНКОПП невідомий
Відповідач-3: ОСОБА_4 , АДРЕСА_9 , РНКОПП невідомий

Суддя Р.В. Новак