Справа № 523/21934/25
Провадження №2-о/523/135/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,
за участю секретаря - Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненою заявою в якій просить встановити факт постійного її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з серпня 2006 і по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Заяву мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_3 залишилось майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва та роз`яснено необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. 
Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 06.11.2025р. відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами окремого провадження.
Ухвалою суду від 05.12.2025р. за клопотанням заявника судом витребувана копія спадкової справи до майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судовому засіданні представник заявниці адвокат Гайдай Я.Ф. вимоги, викладені в уточненій заяві підтримала та просить їх задовільнити.
Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. За відсутності зареєстрованого місця проживання її виклик був проведений через розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, що відповідає вимогам ч.11 ст.128 ЦПК України, а заінтересована особа з опублікуванням оголошення про її виклик вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 
Окрім цього, судом направлялися судові повістки про виклик ОСОБА_2 за місцем проживання, визначеного у заяві. Згідно поштового повідомлення адресат за вказаною адресою не проживає. 
Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
За приписами статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.
Частинами першою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи тощо.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки та інші.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові ОП КЦС від 18 вересня 2023 у справі № 582/18/21.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
Після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
У цій справі підлягає встановленню факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто станом на 08 травня 2025, встановлення якого необхідно заявниці, як спадкоємиці четвертої черги за законом, для оформлення спадкових прав на спадкове майно.
За наявними доказами, ОСОБА_1 з 2006 року проживала разом з ОСОБА_3 та його батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за якими заявниця здійснювала постійний догляд, у квартирі АДРЕСА_1 .
Заявниця займалась домашнім господарством, купувала ліки, одяг, продукти харчування, як для себе так і для ОСОБА_3 і його батьків.
ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 81 рік помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис 11916.
Усі організаційні питання з приводу його поховання взяла на себе заявниця, проведення поминальних обідів, дев`ятин та сороковин.
Після смерті батька, ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді вкладів та частини квартири АДРЕСА_1 , в якій вони спільно с проживали з Заявницею.
Після смерті ОСОБА_4 , заявниця продовжила проживати у квартирі, доглядала за ОСОБА_6 , обслуговувала її, так як остання була людиною похилого віку, а також допомагала ОСОБА_3 , вела з ним спільний побут, купувала необхідні для нього речі, меблі, техніку та займалась побутовими речами.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 82 роки померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10263.
Питання з організації поховання взяла на себе ОСОБА_1 , яка також здійснила дев`ятини та сороковини, а у подальшому облаштувала пам`ятник та по теперішній час займається доглядом за могилою.
Після її смерті, ОСОБА_1 продовжила проживати разом з ОСОБА_3 та допомогати йому, як доглядом так і грошима. Вони спільно купували продукти харчування, ліки, проводили поточні ремонтні роботи у квартирі. ОСОБА_1 вела господарство, сплачувала комунальні послуги.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Перед смертю він хворів і заявниця здійснювала за ним догляд, за свій кошт купувала речі, ліки, сплачувала комунальні послуги, здійснювала домашні роботи, як то готування, прибирання, прасування тощо.
Після його смерті саме заявниця займалася його похованням, за свій власний кошт і за кошти, які залишись від їх спільного бюджету. За свої кошти проводила поминальні обіди, дев`ятини та сороковини. 
У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим.
Інших спадкоємців за законом та/або за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або підтвердженням факту проживання із спадкодавцем на час його смерті, матеріали справи не містять та таких не встановлено судом. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою заявниці, суду пояснила, що ОСОБА_9 вона знала з дитинства. У 2006р. у нього появилася жінка, як стало пізніше відомо – ОСОБА_1 , яка допомагала йому з батьками та спільно проживала з ним на однієї житловій площі до його смерті. Свідок стверджувала, що ОСОБА_10 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. ОСОБА_1 займалася похованням, як ОСОБА_9 , так і його батьків. 
Враховуючи наведене, оцінюючи докази, як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт, який просить встановити ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.
Встановлення такого факту надає можливість заявниці, як спадкоємиці четвертої черги за законом, успадкувати майно, яке належало ОСОБА_3 .
При цьому слід зазначити, що встановлення факту спільного проживання за адресою АДРЕСА_2 не призводить до спадкування спадкового майна, а лише підтверджує факт їхнього спільного проживання.
Таким чином, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.315,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 однією сім`єю, у порядку ст.1264 ЦК України з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з серпня 2006 по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 . 

Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце реєстрації невідоме. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.
Повне рішення складено 21 квітня 2026 р.

Суддя