Справа № 162/127/26
Провадження № 3/162/81/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року        селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Савич А. С., з розглянувши справу, яка 16.02.2026 надійшла з ВПД № 1 (сел.Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, РНОКП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 08.02.2026 о 02 год 24 хв у с. Деревок по вул. Поліщука, в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки ВАЗ, р.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. 
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи (а.с. 14, 15), про причини своєї неявки суд не повідомив. 27.02.2026 подав до канцелярії суду клопотання про закриття провадження (а.с. 17). 
Враховуючи ці обставини й те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності ОСОБА_1 
ОСОБА_1 на адресу суду подав клопотання про закриття провадження у справі. Звернув увагу, що орієнтовно в 02 год 20 хв 08.02.2026 до його автомобіля, в якому він перебував з дівчиною, під`їхав транспортний засіб з розпізнавальною символікою Національної поліції. У вказаному патрульному автомобілі перебували двоє озброєних чоловіків, а їх транспортний засіб, де він перебував з дівчиною, був розміщений на приватній території. По прибуттю поліцейських вони перелякалися, вимкнули двигун, оскільки перебуваючи в транспортному засобі, обігрівалися. Поліцейські підійшли до їх автомобіля, якого не зупиняли, не назвавши жодної законної підстави для здійснення перевірки документів, не представившись, всупереч закону, наказали надати посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс. В подальшому він частково виконав їх вказівку, надавши лише свідоцтво про реєстрацію т/з. Від протиправних дій поліцейських він та його дівчина злякались. Під психологічним тиском працівників поліції зобов`язали його пройти огляд на стан сп`яніння. Для проходження огляду поліцейський вставив мундштук у прилад Драгер, який попередньо не був запакованим. Заставляли продувати у мундштук Драгера. На його прохання перенести розгляд справи з метою скористатись послугами захисника не реагували. Турбуючись за здоров`я своєї дівчини, він погодився на незаконні вимоги працівників поліції щодо проставлення підписів на папірцях, які вони надрукують. Жодних копій документів, які роздрукували працівники поліції, йому не надали. Вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення щодо нього є незаконним, оскільки він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому. При складанні цього протоколу порушено цілий ряд його прав і дії поліцейського були неприпустимими та незаконними. Окрім того, відеозапис з місця події не є безперервним, а саме відсутній відеозапис з 02 год 30 хв 15 сек по 03 год 03 хв 28 сек 08.02.2026. Якраз в той час він заявляв різного роду клопотання, бажав скористатись правом на захист. Такі дії поліцейських, на його думку, містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
З урахуванням наведеного просить справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також вжити передбачених чинним законодавством заходів щодо припинення протиправних дій працівників поліції в подальшому.
Дослідивши матеріали справи, зокрема й відеозаписи з місця події, суд доходить такого висновку.
Незважаючи на заперечення своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення об`єктивно стверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 585943 від 08.02.2026, у якому ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких вказав, що згідний з протоколом, та що отримав його копію (а.с.1); 
- роздруківкою з приладу Драгер, відповідно до якої вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 0,52 ‰ (а.с.3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким проведено огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1  за допомогою приладу Драгер, результат огляду – 0,52 ‰, тобто встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З даним результатом огляду ОСОБА_1 згоден, про що він поставив власноручний підпис (а.с.2);
- зобов`язанням до протоколу або постанови про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 585943 від 08.02.2026 (а.с.5);
- постановою про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6630275 від 08.02.2026 (а.с.10);
- відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських та з бодікамери поліцейського з місця події, які містяться на оптичному носії інформації у вигляді диску. Зокрема, видно, як назустріч службовому автомобілю поліцейських о 02 год 24 хв 08.02.2026 (в комендантську годину) рухається автомобіль та повертає направо. Працівники поліції негайно під`їхали до цього автомобіля. Поліцейський підійшов до водія автомобіля марки ВАЗ, р.н.з. НОМЕР_2 (двигун у якого заведений та ввімкнуті фари), як в подальшому було встановлено ОСОБА_1 , та повідомляє йому, що проводиться відеофіксація їх розмови. Запитав, чому водій порушує комендантську годину, на що той відповів, що вже додому їде. Запропонував йому пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс, які ОСОБА_1 не пред`явив, а тому, поліцейський, роз`яснивши йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, виніс відповідну постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. Інших осіб, окрім ОСОБА_1 та двох поліцейських, на місці події не було. В ході спілкування з водієм поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а тому запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу Драгер 6810, на що водій погодився. ОСОБА_1 сам розпакував мундштук до Драгера, та повідомив, що все добре з мундштуком. Також повідомив поліцейським, що напередодні вживав алкогольні напої. Після проходження відповідного огляду, було встановлено результат 0,52 ‰, тобто те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З результатом водій погодився. В медичний заклад для проходження огляду ОСОБА_1 їхати не бажав, незважаючи на те, що працівники поліції йому це пропонували. Після цього поліцейський повторно роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомив, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з цим відеозапис буде припинено для складання адміністративних матеріалів. Жодних заяв чи клопотань ОСОБА_1 не подавав (а.с.11).
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що ці докази є належними та допустимими в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, а також свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 у клопотанні про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому, суд вважає необ`єктивними, оскільки вони суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозапису з місця події (відеофайл VID-20260208-WA0001) та письмовим матеріалам справи.
Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, складання щодо нього матеріалів справи жодного разу не повідомляв, що він не керував транспортним засобом, а навпаки вказував, що вже їде додому. 
З урахуванням наведеного, версія про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не підтверджується матеріалами справи, та розцінюються судом як спосіб захисту, з метою уникнення ним відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.
Не підтверджуються матеріалами справи, зокрема відеозаписами з місця події, й доводи ОСОБА_1 про психологічний тиск на нього та на його дівчину з боку працівників поліції.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи правопорушник жодних скарг на дії працівників поліції щодо даних обставин не заявляв та не подавав. Як вбачається з відеозаписів з місця події, іншої особи, окрім водія і поліцейських, на місці події взагалі не було.
Суд не вбачає підстав для визнання відеозапису з місця події недопустимим доказом, як фактично про це зазначає ОСОБА_1 у своєму клопотанні, з урахуванням того, що даний відеозапис не є безперервним, не з моменту початку та до закінчення виконання поліцейським службових обов`язків, з таких підстав.
Обставини проходження ОСОБА_1 огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер повністю зафіксовані на безперервному відеозаписі (відеофайл 00000_00000020260208022238_0004A) з бодікамери поліцейського, інший відеозапис містить проголошення тексту винесених процесуальних рішень поліцейським. Після цього, ОСОБА_1 також не заявляв жодних скарг, заяв чи клопотань.
Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.
Відповідно до п.1 ч.1 цього Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Таким чином, зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому суд враховує ці відеозаписи при ухваленні судового рішення, вважає їх належними і допустимими доказами.
Суд також не вбачає перевірку документів ОСОБА_1 чи зупинку поліцією транспортного засобу під його керуванням в комендантську годину, в межах контрольованого прикордонного району, свавільною чи незаконною, як про це стверджує правопорушник у своєму клопотанні.
Інші доводи ОСОБА_1 , висловлені в клопотанні, також, на думку суду, не можуть бути законними підставами для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП – у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.  При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Беручи до уваги вимоги Розділу Першого Правил дорожнього руху, де зазначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом та має відповідне посвідчення водія, тому до ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами, так як такого права він не набував, що стверджується довідкою старшого інспектора з адміністративної практики сектору взаємодії з громадами Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Токарчук Ю. Л. (а.с.6).
Враховуючи особу винного, характер вчиненого ним діяння, всі обставини справи в їх сукупності, а також те, що посвідчення водія ОСОБА_1 не отримував, вважаю, що йому потрібно обрати стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу.
Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від скоєння нових аналогічних адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено стягнення, сплачується збір встановлений законом.
Обставин, що давали б підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, не встановлено.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя –

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень (рахунок для сплати штрафу № UA588999980313050149000003001; отримувач: ГУК у Волин.обл/Волинська область/21081300; код банку отримувача (МФО) 899998; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції). 
Стягнути з ОСОБА_1  665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві (м. Київ); код отримувача 22030106; рахунок № UA908999980313111256000026001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; призначення платежу: судовий збір у справі про адміністративне правопорушення, Любешівський районний суд, ЄДРПОУ 37993783).
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з  ОСОБА_1 стягнути подвійний його розмір, визначений цією постановою.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду
Волинської області         А.С. Савич