ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 березня 2026 року	Справа №160/27615/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 160/27615/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 08.09.2025 №1917к о/с за порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, недотримання вимог частини 1 статті 40, частини 2 статті 100 КПК України, та пункту 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасового вилучення майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012, пункту 19 Інструкції про порядок вилучення, облік, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Верховного Суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України, від 27 серпня 2010 року №51/401/649/471/23/125, що виразилось у не вжитті заходів щодо здійснення процесуальних дій по передачі на відповідальне зберігання транспортного засобу, а саме автомобіля ВА3321074, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №120210416900011114, за застосування дисциплінарного стягнення у виді зауваження.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач до березня 2023 року обіймала посаду старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в Дніпропетровській області від 08.09.2025 №1917к о/с до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді зауваження. Вважаючи необ`єктивність та поспішність розслідування, порушення принципу всебічності та об`єктивності, дисциплінарне стягнення незаконним, а оскаржуваний наказ протиправним, позивач звернулась до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/27615/25.
15.10.2025 року заперечуючи проти позовної заяви, Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві зазначено, що висновком службового розслідування встановлено, що позивач не дотрималась вимог ч. 1 ст. 40, ч. 2 ст. 100 КПК України та п. 20 Порядку №1104 від 19.11.2012, п. 19 Інструкції №51/401/649/471/23/125, а саме не вжила здійснення процесуальних дій по передачі на відповідальне зберігання транспортного засобу у кримінальному провадженні. Вказує, що комісією вивченні накази, складені начальниками відділення поліції № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області протягом 2021 року та станом на час проведення службового розслідування (13 наказів), відповідно до яких призначалися матеріально відповідальні особи за облік і збереження речових доказів та наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та створювалися комісії з контролю та прийомом, обліком, зберіганням та знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та інших матеріальних цінностей, які визнанні речовими доказами, та призначення відповідального за їх зберігання. Однак, під час вивчення вище зазначених наказів комісією фактів неналежного виконання своїх службових обов`язків, в частині зберігання речового доказу автомобіля ВАЗ 21074, зеленого кольору особами, визначеними відповідальними за зберігання речових доказів у підрозділі, встановлено не було, позаяк відсутні будь-які документи, які підтверджують передачу даного автомобіля будь-кому, після його фактичного вилучення за ухвалою суду та розміщення на території даного підрозділу поліції. 
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд встановив та зазначає наступне.
ОСОБА_1 з 15.02.2021 року проходила службу на посаді старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи.
На підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 22.07.2025 року №1626 «Про організацію проведення службового розслідування» щодо можливих порушень окремими поліцейськими ВП № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області службової дисципліни під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12021041690001114, в частині обліку та зберігання речових доказів, за відомостями викладеними у листі Дніпропетровського управління ДВБ НП України (№ 49121 від 28.06.2025) та з метою своєчасного повного і всебічного проведення службового розслідування та відповідно до вимог ст. 14, 15, 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, зі змінами, внесеними від 15.03.2022 № 2123-ІХ було розпочато службове розслідування.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 06.12.2023 року №2459 «Про внесення змін до наказу ГУНП від 05.12.2023 №2450» були внесені зміни до персонального складу дисциплінарної комісії.
Під час проведення службового розслідування було опитано позивача, яка пояснила, що нею за дорученням начальника СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021041690001114 від 24.11.2021 року та цього дня майно вилучене під час проведення огляду, зокрема автомобіль ВАЗ 21074, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Зазначила, що в подальшому зазначений автомобіль переміщено до одного з боксів розташованого на території ВП № З ДРУП ГУНП в Дніпропетровській, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Павлова 3/5. Вказала, що вказаний автомобіль не було поміщено на майданчик тимчасового зберігання, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська 22 у зв`язку з тим, що він перебував у несправному стані, а саме не приводився в дію двигун.
16.08.2025 року дисциплінарною комісією ГУНП в Дніпропетровській області було складено висновок службового розслідування за відомостями викладеними у доповідній записці СУ ГУНП № 108507 -2025 від 12.07.2025 щодо можливих порушень окремими поліцейськими ВП № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області службової дисципліни під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12021041690001114, в частині обліку та зберігання речових доказів, за відомостями викладеними у листі Дніпропетровського управління ДВБ НП України (№ 49121 від 28.06.2025).
Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 08.09.2025 року №1917к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 » за порушення службової дисципліни, недотримання вимог частини 1 статті 40, частини 2 статті 100 КПК України, та пункту 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасового вилучення майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012, пункту 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Верховного Суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України, від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, що виразилось у не вжитті заходів щодо здійснення процесуальних дій по передачі на відповідальне зберігання транспортного засобу, а саме автомобіля ВА321074, зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 12021041690001114, застосувати до старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 (0107988), дисциплінарне стягнення у виді зауваження.
Не погодившись з притягненням до дисциплінарної відповідальності та наказом, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (в редакції на час спірних правовідносин).
Згідно статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За змістом частини 1, 4 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
За змістом частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За змістом частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Частиною 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Згідно з преамбулою до Дисциплінарного статуту, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 2 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Частинами 4,5 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України. Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом.
Відповідно до частини 6 статті 1 Дисциплінарного статуту під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, зокрема: 1) на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб; 2) вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання; 7) ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення; 8) робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 9) на неупереджений розгляд скарг, поданих на його рішення, дії чи бездіяльність, а також на неупереджений розгляд поданих ним скарг, у тому числі на рішення, дії чи бездіяльність його керівників; 10) на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань.
Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом частин 3, 5 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. 
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно частин 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. 
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони 
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. 
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Розділом V Дисциплінарного статуту унормовано особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.
Відповідно до частини 1, 2 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Частинами 3, 5 та 6 статті 26 Дисциплінарного статуту унормовано, що службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. 
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях. 
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. 
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування.
Згідно частини 1 статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
З метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893, в редакції на час спірних відносин).
За змістом пункту 1 розділу І Порядку №893 цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Відповідно до пунктів 1, 4 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування є підсумковим документом службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.
Відповідно до частини 1 статті 29 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно частини 2 статті 29 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
За змістом статті 31 Дисциплінарного статуту поліцейський має право подати рапорт про перегляд застосованого до нього дисциплінарного стягнення або його скасування протягом трьох днів з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку. Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду.
Отже, протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до поліцейського, винного в його учиненні, застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема зауваження.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, зауваження, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, яке проводиться з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 08.09.2025 року №1917к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 » прийнятий на підставі висновку службового розслідування від 18.08.2025, проведеного відповідно до наказу ГУНП від 22.07.2025 № 1626 за відомостями, викладеними у доповідній записці СУ ГУНП № 108507-2025 від 12.07.2025, з метою повної і всебічної перевірки відомостей, викладених у листі Дніпропетровського управління ДВБ НПУ, щодо можливих порушень окремими поліцейськими ВП № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області службової дисципліни під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12021041690001114, в частині обліку та зберігання речових доказів.
За вказаним висновком під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні службової дисципліни, недотримання вимог частини 1 статті 40, частини 2 статті 100 КПК України, та пункту 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасового вилучення майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012, пункту 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Верховного Суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України, від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне наголосити, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону.
Саме з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, проводиться службове розслідування, яке полягає у зборі, перевірці та оцінці матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського та яке має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (яких) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього, відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень, вид і розмір заподіяної шкоди, причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
При цьому, дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає виключно у разі вчинення безпосередньо ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання саме ним службової дисципліни, і такі обставини щодо вчинення цією особою дисциплінарного проступку встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника.
Досліджені судом матеріали службового розслідування, висновки якого лягли в основу оскаржуваного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді зауваження, свідчать про доведеність відповідачем вини останнього у вчиненні дисциплінарного проступку.
Перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зокрема, має перевірити чи прийнято воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При цьому, даючи юридичну оцінку правильності застосування дисциплінарного стягнення, суд має виходити з характеру дисциплінарного проступку, обставин, за яких його вчинено, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
За змістом висновку службового розслідування щодо старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 встановлено, що до Дніпропетровського управління ДВБ НП України з Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпро) надійшла заява ОСОБА_2 від 09.06.2025 про те, що його автомобіль ВАЗ 21074 зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 12021041690001114 від 24.11.2021, на сьогоднішній день перебуваючи на території відділення поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області повністю розграбований. А саме: знято внутрішні запчастини (радіатор з електродвигуном, з патрубками, акумулятор), відсутні фари (ліва та права повністю), противотуманні двірники (лобові та на фарах), дзеркала заднього виду, відео реєстратор знятий, аптечка та вогнегасник відсутні, заднє сидіння відсутнє, магнітофон, знято підсилювач звуку. Окрім цього, автомобіль має вм`ятини: передні двері з права в двох місцях має пошкодження, заднє праве крило пошкоджене. Автомобіль не був опломбованим, видно, що відкривався ключами.
Відповідно до руху кримінального провадження № 12021041690001114 встановлено, що на стадії досудового розслідування з нього виділено матеріали відносно невстановленої особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення № 12022041690000055 за заявою ОСОБА_3 . Також серед виділених матеріалів з кримінального провадження № 12021041690001114 є протокол огляду місця події, в ході якого серед іншого вилучено вищевказаний автомобіль.
Так, 24.11.2021 старшим слідчим СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП Титовою А. В. винесено постанову про визнання речових доказів: автомобіль ВАЗ 21074 зеленого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; ключ запалення з брилком чорного кольору від автомобіля ВАЗ 21074; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; змив з ПЖВ з рулевого колеса; свідоцтво учасника ЧАЕС на ім`я ОСОБА_2 ; 8 слідів пальців рук на 3 л/с. Визначено місце зберігання вилученого майна - металеве сховище СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
В матеріалах справи наявна квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час зберігання кримінального провадження №3644, порядковий номер 130, в якій зазначено посаду, звання прізвище, ім`я та по-батькові, яка вилучила (отримала) речові докази: слідчий СВ капітан поліції Титова Аліна Владленівна. Також вказана квитанція містить такі відомості, зокрема: 24.11.2021 під час проведення огляду за адресою: вул. Миколи Хвильового, 129А в м. Дніпро, було виявлено та вилучено: автомобіль ВАЗ 21074 зеленого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; ключ запалення з брилком чорного кольору від автомобіля ВАЗ 21074; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 VIN- НОМЕР_3 . Змив з ПЖВ з рулевого колеса; свідоцтво учасника ЧАЕС на ім`я ОСОБА_2 ; 8 слідів пальців рук на 3 л/с. Обсяг: 1 од. Відомості про вид упаковки: спец, пакет SUD115268, чотири паперові конверти. Номер кримінального провадження: 120210416900001114.
Разом із цим, досліджена судом квитанція не містить обов`язкових реквізитів, необхідних для ідентифікації особи, яка прийняла речові докази на зберігання. Зокрема, у ній відсутні відомості про посаду відповідальної особи, її прізвище, ім`я та по батькові, а також інші дані, що не дає можливості з`ясувати, чи здійснено їх прийняття відповідно до вимог Закону. Крім того, зазначена квитанція не містить відомостей про конкретне місце зберігання транспортного засобу ВАЗ 21074 VIN- НОМЕР_3 , який визнано речовим доказом, а саме відсутня інформація про адресу, найменування установи, підприємства чи органу, на території або у приміщенні якого він зберігається. 
Суд зазначає, що незазначення місця зберігання унеможливлює перевірку належності умов зберігання речового доказу, забезпечення його цілісності та збереження, а також контроль за доступом до нього. 
Отже вказана квитанція не містить відомостей, необхідних для підтвердження належного обліку та зберігання вилученого майна.
Судом досліджені накази відділення поліції № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області «Про створення комісії ВП №3 ДРУП ГУНП з контролю за прийомом, обліком, зберіганням і знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та інших матеріальних цінностей, які визнані речовими доказами, та призначення відповідального за їх зберігання», відповідно до яких було створено та затверджено персональний склад постійно діючої комісії ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з прийому, обліку, зберігання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обліку, які визнані речовими доказами.
Також судом були досліджені наявні в матеріалах справи акти перевірки стану й умов зберігання речових доказів (наркотичних речовин, психотропних засобів та прекурсорів, вогнепальної і холодної зброї та боєприпасів, транспортних засобів), їх обліку та наявності та додатки до акту перевірки стану й умов зберігання речових доказів (транспортних засобів), їх обліку та наявності, акти інвентаризації речових доказів з метою перевірки їх стану та умов зберігання щодо їх правильності введення документів щодо їх приймання та обліку, у зв`язку з повномасштабних вторгненням військ рф на територію України.
З досліджених наказів та актів судом встановлено, що відомості про наявність на території ВП №3 для зберігання речових доказів (транспортних засобів) вилучених слідчими, зокрема транспортного засобу ВАЗ 21074 VIN- НОМЕР_3 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , відсутні. Фактів (відомості) щодо неналежного виконання службових обов`язків визначеними відповідальними за зберігання речових доказів у підрозділі, в частині зберігання речового доказу, зокрема вищезазначеного транспортного засобу, встановлено не було.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Частиною 1 статті 40 Кримінально процесуального кодексу України передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно частини 2 статті 100 Кримінально процесуального кодексу України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Згідно пункту 20 Порядку № 1104 зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Крім того, відповідно до вимог пункту 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою та введеною в дію спільним наказом Генеральної Прокуратури України, МВС України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 07.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі - Інструкція № 51/401/649/471/23/125), зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.
При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не дотрималась вимог частини 1 статті 40, частини 2 статті 100 Кримінально процесуального кодексу України та пункту 20 Порядку № 1104 від 19.11.2012, пункту 19 Інструкції №51/401/649/471/23/125, а саме не вжила заходів щодо здійснення процесуальних дій по передачі на відповідальне зберігання транспортного засобу, а саме транспортного засобу ВАЗ 21074, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 120210416900011114.
Вказані обставини не спростовані позивачем, що дає підстави для висновку, що в діях капітана поліції ОСОБА_1 міститься склад дисциплінарного правопорушення.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.
На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 160/1750/19.
З урахуванням положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку.
Суд звертає увагу, що працівники поліції повинні діяти на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством. Вони повинні усвідомлювати значимість своєї місії, їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України. Поліцейські зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час виконання службових обов`язків, так і в поведінці у побуті. Дотримання бездоганної поведінки і безумовне виконання вимог чинного законодавства є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд акцентує увагу на тому, що поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс.
Суд зазначає, що, враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №815/2705/16, від 24.06.2021 у справі №826/7830/17.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що вина позивача у порушенні службової діяльності доведена належними та допустимими доказами.
Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи не встановлено, відтак, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірний наказ є правомірним та обґрунтованим, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження є співмірним до вчиненого проступку.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а саме, зауваження, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат в адміністративній справі не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська