Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
27 лютого 2026 року № 520/24953/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення актуальних персональних даних позивача ОСОБА_1 про невиключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006р. та невнесення актуальних персональних даних стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 виконати свої функціональні обов`язки відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» і наказу Міністерства оборони України від 28.03.2022 року №94 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів» виключити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з військового обліку як такого, який визнаний непридатним до військової служби на підставі рішення комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006р.;
- внести актуальні персональні дані стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачем допущено відносно нього протиправну бездіяльність, чим порушено його права. Також позивачем вказано, що бездіяльність відповідача полягає у невнесенні його актуальних персональних даних про невиключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006р. та невнесенні актуальних персональних даних стосовно нього до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Ухвалою суду від 24.09.2025 року прийнято адміністративну справу до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі. 
Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача зазначено, що виключні та фактичні підстави як взяття на облік, так і зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Натомість адміністративний позов не містить жодних правових підстав для виключення з військового обліку та жодних документальних підтверджень наявності таких підстав. Представником відповідача наголошено, що наказ Міністерства Оборони України № 342 від 09.06.2006 року втратив чинність відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про внесення змін до Настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» №24 від 15.01.2015 року. Водночас, відповідно до абз.3, абз.5 п.п.3.8 п.3 Розділу ІІ наказу Міністерства Оборони України № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 04.08.2008 року, постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи. Як зазначено представником відповідача зі змісту адміністративного позову та доданих до нього документів не вбачається, що позивачем до ТЦК та СП надавалось свідоцтво про хворобу, яке було б оформлене належним чином та з дотриманням вимог діючого законодавства України, а отже відсутні будь-які правові підстави для внесення даних до АІКС «ОБЕРІГ» про виключення позивача з військового обліку. Крім того, представником відповідача наголошено на обставинах того, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів як автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система станом на теперішній час не дозволяє (не має технічних можливостей) відображення відомостей про виключення з військового обліку в спосіб, порядку, відомостями чи документами іншими, ніж передбачено діючим законодавством. Представником відповідача звернуто увагу на тому, що позивач наполягає на наявності в нього підстав для виключення з військового обліку згідно із рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова, яка не має жодного відношення до території обслуговування (компетенції) ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому ІНФОРМАЦІЯ_2 в адміністративному позові визначений лише третьою особою. Між тим, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки позбавлені можливості (права) вирішення питань про виключення з військового обліку осіб на підставі документів, які були видані іншими районними ТЦК та СП та ВЛК інших районів.
Третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 правом подання до суду пояснень стосовно позову або відзиву не скористалась.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є інвалідом з дитинства, який 25.02.2016 року рішенням комісії питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОЗ №402-2008 (зі змінами).
У позовній заяві позивачем вказано, що він 29.03.2016 pоку виключений з військового обліку згідно із положеннями абзац 4 п.п. 2 п.5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Наказу Міністерства Оборони України № 342 від 09.06.2006 року та не являється військовозобов`язаним, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 від 31.03.2016 р.
Як зазначено позивачем, під час заміни місця реєстрації вимагалась відповідна відмітка військкомату, той же час справа з військкомату, в якому особа обліковувалась, передається до військкомату за новим місцем реєстрації, оскільки штампів виключений з обліку на час перепрописки не було передбачено, ставили штампи «Взятий» - «Знятий» з обліку.
Отже, 31.03.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_6 видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 (замість військового квитка) з відміткою про виключення з військового обліку.
Відтак, як зазначено позивачем, він не є військовозобов`язаним.
Відповідно до Витягу з рішення команди з експертного оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, яка встановлена строком на 3 роки. При цьому, до червня 2025 року позивач мав встановлену 2 крупу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серія 1 ААВ від 12.06.2023 р.
Позивачем вказано, що на час звернення до суду він оскаржує рішення команди з експертного оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановленої третьої групи інвалідності.
Зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що 27.02.2025 р. його було затримано працівниками поліції при перевірці документів на станції метро та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 начебто через те, що він перебуває у розшуку, але протокол затримання складено не було.
Позивачем наголошено на обставинах того, що при затриманні працівниками поліції він надав документи та повідомив, що він виключений з військового обліку та не являється військовозобов`язаним, а на підтвердження надав оригінал тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 31.03.2016 року, відповідно до якого він визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МО3 №402-2008 (зі змінами). Також позивач надав довідку МСЕК на підтвердження, що він є інвалідом I групи з дитинства та пенсійне посвідчення.
Однак, після незаконного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно останнього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Позивачем зазначена постанова була оскаржена до суду.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2025 року у справі №638/4252/25 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та накладення постанови про адміністративне правопорушення задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 534 від 27 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що судове рішення у вказаній справі не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили.
Позивачем вказано, що 01 серпня 2025 pоку він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 та до ІНФОРМАЦІЯ_7 зі зверненнями про вжиття заходів щодо приведення у відповідність даних, які внесені до Єдиного електронного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» про виключення його з військового обліку.
Однак, відповідь на вказане звернення він не отримав, дані щодо виключення ОСОБА_2 з військового обліку як такого, який визнаний непридатним до військової служби на підставі рішення комісії з питань приписки, не внесено, а на дату подачі позову, відповідно до військово-облікового документу сформованого в електронній системі Резерв+, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , відмітка про виключення з військового обліку, відсутня.
Позивачем наголошено на обставинах того, що зазначений факт порушує його права, оскільки останній був виключеним з військового обліку за станом здоров`я ще 29.03.2016 pоку на підставі відповідного рішення комісії, і таке право було порушено відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, оскільки був виключений з військового обліку та перестав бути військовозобов`язаним і, відповідно, не має обов`язку прибувати до ТЦК, тощо. Однак до теперішнього часу в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів не внесено відомості щодо зняття позивача з військового обліку, що свідчить про допущення відповідачем відносно нього протиправної бездіяльності.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Згідно із ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку).
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 (з наступними змінами) оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Згідно із Додатком 2 до Порядку № 1487 визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підпункту 8 пункту 1 яких передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з положеннями пунктів 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі – Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; забезпечують захист цілісності бази Реєстру, його апаратного та програмного забезпечення, достовірності даних Реєстру, захист від несанкціонованого доступу, незаконного використання, копіювання, спотворення, знищення даних Реєстру, безпеку персональних даних відповідно до Законів України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних та міжнародних договорів у сфері захисту інформації, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України»; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема: організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних; забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони; надають громадянам України інформацію відповідно до статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» шляхом взаємодії (обміну інформацією) через інформаційні (інформаційно-телекомунікаційні) системи Мінцифри в порядку, визначеному спільним наказом Мінцифри з Міноборони.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Приписами ст.1 Закону №1951-VIII передбачено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно із ч.1 ст.5 Закону №1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із п.2 ч.1 ст.9 Закону №1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Суд зазначає, що відповідно до статті 5 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" та з метою встановлення процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів Міністерство оборони України 28.03.2022 року видало наказ №94 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Згідно із пунктами 2-4, 6 розділу І Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94 (далі - Порядок №94) реєстр - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: - ведення військового обліку громадян України; - забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом в мирний час та в особливий період; - інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Основними засадами ведення Реєстру є: - обов`язковість внесення до Реєстру передбачених Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; - повнота та актуалізація відомостей Реєстру; - захищеність Реєстру та внесення до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу, зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного та програмного забезпечення відповідно до вимог законодавства у сфері захисту інформації.
Дані Реєстру використовуються для реалізації завдань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також для інформаційного забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Відповідно до пунктів 1, 2, 16, 18 розділу ІІ Порядку №94 суб`єктами Реєстру є володілець Реєстру, розпорядник Реєстру, органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстру.
Володільцем Реєстру є Міністерство оборони України.
Органами ведення Реєстру є ТЦК та СП, Центральне управління СБУ та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи СЗРУ.
Призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює: - внесення відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, взяття (зняття) на військовий облік з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними; - внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військових частин, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; - верифікацію персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних або резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію; - перегляд та друк облікових документів, звітів та статистичних відомостей Реєстру відповідного ТЦК та СП, Центрального управління СБУ та відповідного регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗРУ; - знищення повторного запису з Реєстру.
Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку № 94 передбачено, що виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, здійснюється за результатами розгляду їхньої мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру.
Відповідно до п.12 розділу ІІІ Порядку № 94 отримання призовником, військовозобов`язаним та резервістом інформації про своє включення (не включення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, здійснюється після особистого звернення та письмового запиту (в якому вказується прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує особу, яка подає запит) до органу ведення Реєстру або в електронному вигляді через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації.
Письмовий запит задовольняється протягом десяти календарних днів з дня його надходження.
Згідно з п.2 розділу IV Порядку № 94, актуалізація (внесення змін) відомостей Реєстру здійснюється: - в електронному режимі - шляхом інформаційної взаємодії між Реєстром та інформаційно-телекомунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи; - у ручному режимі - шляхом внесення призначеною відповідальною особою за ведення Реєстру відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку.
Відповідно до п.8 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 (далі - Порядок № 559), військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності): 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); 6) окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; 8) відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів; 9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів); 10) військово-облікова спеціальність; 11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); 12) відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку); 13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення; 14) адреса місця проживання; 15) номери засобів зв`язку; 16) адреси електронної пошти (за наявності); 17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом; 18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.
Згідно з абз. 5 п.7 Порядку №559 у разі коли відомості, зазначені у підпунктах 1-5, 8, 11-13 пункту 8 цього Порядку, на момент зчитування не відповідають відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військово-обліковий документ в електронній формі вважається недійсним.
Пунктом 4 Порядку №559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: 
- у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
- в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
З аналізу викладених вище норм слід дійти висновку про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними особами за ведення Реєстру до обов`язку яких належить, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру військовозобов`язаними.
25.02.2016 року рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова було визнано позивача непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку за гр. 1 ст. 38-А Наказу МОЗ №402-2008 (зі змінами).
Виключення з військового обліку зафіксовано шляхом внесення запису до тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 31.03.2016 року.
Таким чином 25.02.2016 року позивача було виключено з військового обліку на підставі гр. 1 ст. 38-А Наказу МОЗ №402-2008.
Відповідно до ст. 37 ч. 6 п. 3 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
З аналізу вказаної вище норми слід дійти висновку про те, що умовою для виключення особи з військового обліку, є визнання її військово-лікарською комісією непридатною до військової служби.
Відповідно до п. 1.1. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Як передбачено п. 3.8. Положення про ВЛК після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:
- "Придатний до військової служби";
- "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)";
- "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".
Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова від 25.02.2016 року позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
З цього приводу суд зазначає, що згідно із ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.99 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Подальші внесення зміни до законодавства України не скасували результат проходження позивачем 25.02.2016 року огляду комісією з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова, яким позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Суд наголошує на неможливості перебирання повноважень військово-лікарської комісії та не надає власну оцінку поставленому діагнозу щодо наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби, а лише перевіряє дотримання процедури внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно визнання його не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку згідно поданих документів, які оформлені відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18 до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає позивач під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Водночас, суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не було надано до суду належних та достатніх доказів, що з боку позивача було допущено будь-які порушення під час проходження ВЛК, чи подання позивачем підроблених документів під час визнання його не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Крім того, відповідач не надав доказів, що позивачем було повідомлено свідомо неправдиві відомості та/або надані документи, які містили недостовірні дані або були підробленими.
Суд зазначає, що з огляду на наявні в матеріалах справи докази, можна зробити висновок, що процедура виключення позивача з військового обліку фактично відбулась в минулому та ніким не оскаржувалася та не визнавалася незаконною.
При цьому, процедура повторного взяття на військовий облік на момент виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не передбачена, в тому числі і для повторного проведення процедури виключення з військового обліку.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки право позивача бути виключеним з військового обліку за станом здоров`я виникло 25.02.2016 року на підставі відповідного рішення комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова, яке на той час не потребувало затвердження регіональною ВЛК, і таке право було порушено відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, то саме на відповідача покладено обов`язок по забезпеченню прав позивача.
Тобто, відповідач неправомірно та всупереч нормам законодавства ставить в залежність можливість відновлення порушеного права позивача на виключення з військового обліку за станом здоров`я, яке виникло з 25.02.2016 року, від можливості виконання приписів абз.5 п.3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 в редакції, яка набрала чинності з 04.05.2024 року, та внаслідок змін запровадила процедуру затвердження регіональною ВЛК постанов ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність військовозобов`язаних до військової служби.
Такий висновок цілком узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яким у пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (заява №29979/04) підкреслено особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з висновком ЄСПЛ державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).
Аналогічного висновку дійшов і П`ятий апеляційний адміністративний суд у постановах від 14 квітня 2025 року по справі №420/34442/24 та від 11 квітня 2025 року по справі №400/9266/24.
Також, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_2 від 31.03.2016 неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також того, що рішення ВЛК, яким визнано позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, винесно з порушенням Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402, було переглянуто або скасовано.
Відтак, суд доходить до висновку про те, що у відповідача були законні підстави для внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно виключення з військового обліку на підставі визнання військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, оскільки вчинення таких дій прямо передбачено Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та Порядком ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а не вчинення таких дій фактично є порушенням принципів належного урядування та юридичної визначеності.
При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що відповідачем не було належним чином розглянуто заяву позивача від 01.08.2025 року, в якій і було порушено питання стосовно внесення актуальних персональних даних позивача ОСОБА_1 про виключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006 року, тобто відповідачем не було прийнято за результатами розгляду такої заяви відповідного рішення, яке б породжували певні права або обов`язки для позивача.
Відтак, наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо здійснення належного розгляду заяви позивача від 01.08.2025 року щодо внесення актуальних персональних даних позивача про виключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006 року.
Водночас належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 01.08.2025 року щодо внесення актуальних персональних даних позивача про виключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006 року та прийняти рішення за результатами такого розгляду з урахуванням висновків суду.
Водночас, стосовно позовних вимог позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення актуальних персональних даних позивача ОСОБА_1 про невиключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006р. та невнесення актуальних персональних даних стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів суд зазначає, що такі є передчасними з огляду на не здійснення відповідачем належного розгляду заяви позивача.
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача виконати свої функціональні обов`язки відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» і наказу Міністерства оборони України від 28.03.2022 року №94 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів» виключити ОСОБА_1 з військового обліку як такого, який визнаний непридатним до військової служби на підставі рішення комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006р. та внести актуальні персональні дані стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів суд зазначає, що останні є похідними, а відтак задоволенню також не підлягають.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із приписами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також разом із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання про стягнення на його користь судових витрат.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно із ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, суд зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із положеннями ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як визначено приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
На підтвердження обґрунтованості вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 10.09.2025, додаткову угоду, квитанцію, що підтверджує сплату послуг.
Так, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Жуковою В.М. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2094 від 31.05.2017 р.) було укладено договір про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 р., предметом якого є: надання юридичних консультацій, вивчення та аналіз документів клієнта, аналіз судової практики щодо аналогічних справ; підготовка документів та позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо не виключення його з військового обліку як такого, який визнаний непридатним до військової служби та зобов`язання вчинити певні дії, представляти інтереси клієнта в Харківському окружному адміністративному суді, інших органах державної влади та місцевого самоврядування, та вчиняти дії щодо захисту прав та інтересів клієнта. Відповідно до пункту 4.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.
Відповідно до укладеної додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025 p., сторони дійшли взаємної згоди встановити наступну вартість послуг за договором: вивчення та аналіз документів клієнта, підготовка та складання позовної заяви де суду щодо визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_9 протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - 8000,00 (вісім тисяч грн 00 коп.); прийняття участі у судовому засіданні при розгляді справи за позовом клієнта щодо визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_9 протиправною та зобов`язання вчинити дії - 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот грн 00 коп.) за кожне судове засідання. Клієнт вносить авансовий платіж у розмірі 8000,00 (вісім тисяч грн 00 коп.) протягом 5-ти робочих днів з моменту укладання даної додаткової угоди, остаточний розрахунок протягом 2 (двох) робочих днів після розгляду справи за позовом Клієнта та винесення рішення у справі.
Таким чином, загальна сума витрат на правову допомогу, що охоплюється предметом договору складає 8000,00 грн сплачено позивачем відповідно до умов договору.
Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022.
Оцінивши обставини справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн з огляду на часткове задоволення позовних вимог позивача.
Також на користь позивача належить стягнути суму сплаченого останнім судового збору у розмірі 484,48 грн.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо здійснення належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.08.2025 року щодо внесення актуальних персональних даних ОСОБА_1 про виключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 року щодо внесення актуальних персональних даних ОСОБА_1 про виключення з військового обліку як такого, який рішенням комісії з питань приписки Комінтернівського району м. Харкова визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку за гр.1 ст. 38-А Наказу МОУ № 402-2008 (зі змінами) та виключений з військового обліку 29.03.2016 згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 п.5 п.п. 2 абзац 4, Нак. МОУ № 342 від 09.06.2006 року та прийняти рішення за результатами такого розгляду з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.