Справа № 305/4356/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

01 квітня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого – Собослоя Г.Г., 
суддів – Джуги С.Д., Мацунича М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» на заочне рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Дочинцем С.І., у справі № 305/4356/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2024 року ТОВ «ФК «Смарт Пей» звернувся з вищезазначеним позовом до суду, мотивуючи тим, що між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № GP -5892940 від 20.01.2014 року, шляхом підписання пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) з АТ «Банк Ренесанс Капітал». В подальшому АТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Як наслідок, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» стало правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал». 
На підставі зазначеного вище кредитного договору Позичальнику було надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 19 999,55 гривень, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 18 % річних, а розмір комісії за користування кредитом 2 %. 
Підписана Відповідачем пропозиція є договором приєднання, який містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору, останній письмово підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну загальність вартість кредиту, надані виходячи із обраних Відповідачем умов кредитування. 
Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання перед Банком. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 07 травня 2024 р. складала 49276,17 гривень, з яких: 19999,55 гривень – заборгованість за кредитом; 19676,86 гривень – заборгованість по процентам, 9599,76 гривень – заборгованість за комісією. 
08 травня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «Фінако», отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників БАНКУ, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. 
В наступному, а саме 16 липня 2024 року, між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників БАНКУ (Позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до Відповідача.
Згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості Відповідача станом на дату укладання Договору факторингу за Кредитним договором склала 49 276,17 гривень, з яких: 19 999,55 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 676,86 гривень сума заборгованості за відсотками, 9 599,76 гривень – заборгованість за комісією. Вказана сума боргу була нарахована БАНКОМ та не змінювалась з дати відступлення права вимоги за договором цесії від 08.05.2024 року.
У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договорами на загальну суму 49 276,17 гривень, а також судовий збір у розмірі 2422,40 гривні.
Заочним рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2025 року у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Смарт Пей» відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належними доказами не довів перехід права вимоги за кредитним договором від АТ «ПУМБ» до ТОВ «ФК «Фінако».
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що позивачем додано до позовної заяви повідомлення АТ «ПУМБ» про відступлення ТОВ «ФК «Фінако» право вимоги до ОСОБА_2 , а також договори відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року та факторингу №2 від 16 липня 2024 року, підписані кваліфікованими електронними підписами сторін, а також саму копію кредитного договору, підписаного відповідачем, із доказом надання кредитних коштів і сама наявність даних документів у ТОВ «ФК «Смарт Пей» підтверджує перехід права вимоги.
Крім того, скаржником до апеляційної скарги додано копію платіжної інструкції №250 від 08 травня 2024 року, що підтверджує здійснення оплати ТОВ «ФК «Фінако» за договором відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року, яке було отримано від АТ «ПУМБ» після відкриття провадження у цивільній справі, оскільки позивач не був стороною вказаного правочину.
Посилаючись на висновки Верховного Суду у справах № 910/5408/21 від 03.08.2022, № 755/1549/22 від 22 березня 2023 та № 917/1307/18 від 23.10.2019 зазначає, що подані ним докази є належними, допустимими, стороною відповідача не спростовувались, а факти, які вони підтверджують – не заперечувались.
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Матеріалами справи встановлено, що 20 січня 2014 року ОСОБА_1 підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) АТ «Банк Ренесанс Капітал», відповідно до якої номер кредитного договору № GP -5892940, сума кредиту 19999,55 гривень, строк кредиту – 24 місяці, розмір процентної ставки 18 % річних, розмір комісії за користування кредитом 2 % (а.с. 49)
Як вбачається з платіжної інструкції №9834986 від 20.01.2014 року, ОСОБА_1 надано кредит згідно договору №GP -5892940 від 20.01.2014 у сумі 19999,55 гривень (а.с. 8).
З виписки/Особового рахунку ОСОБА_1 з 20.01.2014 по 07.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 видано кредит за договором GP -5892940 від 20.01.2014 у розмірі 19 999,55 грн, з яких 16 447 грн кредитних коштів переказано на його рахунок, а 3 552,55 грн – на рахунок страхової компанії згідно з договором (а.с.13). 
З статуту АТ «Перший український міжнародний банк» вбачається, що АТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Як наслідок, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» стало правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал». Вказане також підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань та статутом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк».
08 травня 2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №1, за яким останнє отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників.
Пунктами 4.1, 4.2 договору визначено, що права вимоги за реєстром боржників вважаються відступленими у день надходження оплати прав вимоги в повному обсязі на рахунок цедента, вказаний у п. 3.2 договору, за ціною, визначеною п. 3.1 договору. Цедент після надходження на його рахунок коштів в сумі, зазначеній в п. 3.1 договору, передає цесіонарію реєстр боржників.
Права вимоги за кредитними угодами переходять до цесіонарія в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу прав вимоги за відповідними кредитними угодами, а також інші пов`язані з правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених процентів.
Відповідно до платіжної інструкції №250 від 08.05.2024 року ТОВ «ФК «Фінако» сплатило АТ «ПУМБ» на виконання умов договору відступлення права вимоги (цесії) 1 551 328,25 грн (а.с. 69).
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024 року за підписом представників АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 59 275,94 грн, з яких 19 999,55 грн заборгованість за кредитом, 19 676,86 грн заборгованість за процентами, 9 599,76 грн заборгованість за комісіями та 9 999,77 грн сума неустойки (а.с. 67).
16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу №2, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало (набуло) право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором на суму 59 275,94 грн.
Пункт 2.1 договору визначає, що клієнт зобов`язується передати (відступити) фактору в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі боржників, а фактор зобов`язується прийняти та оплатити права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором. Права вимоги, що відступаються є ідентичними за обсягом (боржники, підстави виникнення, розмір, тощо) тим правам вимоги, які були набуті первісним кредитором на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024 року, укладеним з АТ «ПУМБ».
Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору факторингу № 2 права вимоги за реєстром боржників вважаються відступленими у день здійснення оплати ціни прав вимоги в повному обсязі на рахунок клієнта, вказаний у п. 3.2 договору, за ціною, визначеною п. 3.1 договору.
Права вимоги за кредитними угодами переходять до фактора в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу прав вимоги за відповідними кредитними угодами, а також інші пов`язані з правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених процентів.
Відповідно до платіжної інструкції №1 від 17.07.2024 року ТОВ «ФК «Смарт Пей» сплатило ТОВ «ФК «Фінако» на виконання умов договору факторингу 1 585 266,65 грн (а.с. 42).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 2, від 16 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАКО» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ», загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором №GP -5892940 від 20.01.2014 склала 49 276,17 гривень, з яких: 19999,55 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 19676,86 гривень сума заборгованості за відсотками, 9599,76 гривень – заборгованість за комісією (а.с.16).
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №GP -5892940 від 20.01.2014, заборгованість останнього станом на 07.05.2024 складає 49 276,17 гривень, з яких: 19999,55 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 19676,86 гривень сума заборгованості за відсотками, 9599,76 гривень – заборгованість за комісією (а.с. 9-10).
Позивачем також направлено відповідачу письмову вимогу (Повідомлення) від 22.07.2024 року за адресою відповідача (а.с. 41).
Нормативно-правове обґрунтування та мотиви, з яких виходить апеляційний суд. 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).
При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором
Аналогічні висновки викладені і у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12 тощо).
У даній справі позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що право вимоги від первісного кредитора АТ «ПУМБ» перейшло до ТОВ «ФК «Фінако» та від ТОВ «ФК «Фінако» до ТОВ «ФК «Смарт Пей» на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року та договору факторингу №2 від 16 липня 2024 року відповідно. Примірники даних угод були надані позивачем та наявні у матеріалах справи, як і витяги з реєстру боржників до них та докази на підтвердження оплати.
Разом із тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Слід зауважити, що як договір факторингу №2 від 16 липня 2024 року, так і попередній договір з первісним кредитором у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними, тобто в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про недоведеність позивачем факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора АТ «ПУМБ» до ТОВ «ФК «Фінако».
Таким чином, враховуючи усі наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «ФК «Смарт Пей» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу.
За такого колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення.
Так, при зверненні до суду позивач ставив питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 49 276,17 грн.
Наявна у матеріалах справи Пропозиція укласти договір (оферта) від 20.01.2014 року, підписана позичальником ОСОБА_1 та містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема: розмір кредиту (19 999,55), відсоткову ставку за користування кредитними коштами (18 % річних), розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості (2%), строк договору (24 місяці), графік платежів (з 20.01.2014 по 20.01.2016) (а.с. 49).
Позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. ст. 610, 611 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, за підрахунками позивача, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 19 999,55 грн, й цей розмір не спростовано відповідачем.
Щодо стягнення заборгованості за процентами.
Відповідно до довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP- 5892940 від 20.01.2014 вбачається, що Банком нараховані відсотки до 01.01.2020 року (а.с. 9-12), тобто поза межами дії кредиту.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Смарт Пей» можуть підлягають стягненню проценти в межах строку дії договору, тобто по 20 січня 2016 року включно, у розмірі 3 954,06 грн, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) .
Щодо стягнення комісії.
Згідно правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі 496/3134/19, умови договору про щомісячну комісію за обслуговування кредиту є нікчемними, оскільки вони передбачають оплату послуг, як банк за законом має надавати безоплатно. 
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Верховного Суду у справі № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року).
Пунктами 2.4 та 3.5 кредитного договору № GP-5892940 від 20.01.2014 року передбачено комісію в розмірі 2,00% за обслуговування кредиту.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). 
Таким чином, умови кредитного договору № GP-5892940 від 20.01.2014 щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, а заборгованість за комісією в сумі 9 599,76 грн. стягненню не підлягає.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за Кредитним договором № GP- 5892940 від 20.01.2014 в загальному розмірі 23 953,61 гривень, з яких 19 999,55 гривень – заборгованість за кредитом та 3 954,06 гривень – заборгованість за процентами (станом на 20.01.2016 року – дата закінчення договору).
Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасував рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача на 48,61% (23 953,61 грн/49 276,17 грн *100%), то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції на суму 1 177,53 грн та у суді апеляційної інстанції на суму 1766,29 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» задовольнити частково.
Заочне рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» заборгованість за кредитним договором № GP – 5892940 від 20 січня 2014 року у сумі 23 953,61 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1 177,53 грн та у суді апеляційної інстанції на суму 1766,29 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 01 квітня 2026 року.
Головуючий: 
Судді