Справа № 461/4800/25 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3145/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В. 
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М. 
секретая Гаврилюк Я.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Штогрін Вікторії Святославівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2025 року в складі судді Кротової О.Б. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -
встановив:
У червні 2025 року АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № М75.00208.010256730, за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 100000 грн. зі сплатою 65,0% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.
Однак, ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на 12.05.2025 виникла перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 118027,80 грн, з яких: прострочений борг 82807,66 грн., прострочені проценти 35220,14 грн.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до нього будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просив позов задоволити.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2025 року позов АТ «Ідея Банк» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту №М75.006208.010256730 від 05.07.2023 в розмірі 118027 грн. 80 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Штогрін В.І. Вважає таке незаконним, прийнятим без об`єктивного дослідження та з`ясування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, висновки суду в даній справі є помилковими та не відповідають положенням чинного законодавства. 
В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що відповідачем не заперечується, що між сторонами 05.07.2023 укладений Договір кредиту та страхування №М75.00208.010256730, згідно якого він отримав кредит в розмірі 100000,00 грн., зі сплатою 65,0% річних на строк 36 місяців. 
Разом з тим, п. 1.10 Договору передбачено комісійну винагороду за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку. Тарифи є невід`ємною частиною договоу комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на веб-сайті банку. 
Вказує, що із паспорту споживчого кредиту №М75.00208.010256730 від 05.07.2023 вбачається, що реальна річна процентна ставка по Договору становить 88,49000932, що на 13,49000932 проценти перевищує погоджену Договором процентну ставку, що переконливо свідчить про наявність у розрахунку прихованих платежів, на що суд першої інстанції не звернув уваги. 
З урахуванням вищенаведеного, зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , з огляду на ту обставину, що реальна процентна ставка більша на 13,49000932 проценти, ніж погоджена відповідачем у Договорі, вважає, що Банком встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком, щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. 
Враховуючи наведене, вважає за необхідне, щоб позивач АТ «Ідея Банк» здійснив перерахунок платежів, здійснених відповідачем за Договором кредиту та страхування №75.00208.010256730 від 05.07.2023, з учасу його укладення, зарахувавши сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення кредитної заборгованості у рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту, відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» з розрахунку погодженого ОСОБА_1 розміру процентів – 65% річних, як це прописано в умовах Договору кредиту та страхування №75.00208.010256730 від 05.07.2023, а не з розрахунку реальної процентної ставки 88,49000932 проценти річних, які нараховано позивачем та заявлено до стягнення. 
Окрім цього, звертає увагу на те, що на підтвердження наявності в ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту та страхування №75.00208.010256730 від 05.07.2023 банк надав лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який би включав реальні суми погашення позчальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду, що фактично позбавляє можливості здійснити свій розрахунок заборгованості. 
Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2025 року та прийняти нове рішення, яким відмовити АТ «Ідея Банк» в задоволенні позовних вимог. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зокрема, наголошує на тому, що всі нарахування, в тому числі % за користування кредитом здійснені відповідно до умов кредитного договору в розмірі 65% річних та в межах чинного законодавства, що стверджується детальним розрахунком заборгованості, а тому відсутня доцільність перерахунку відповідачу заборгованості. Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, плата за обслуговування кредиту не нараховувалась.
Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 24 лютого 2026 року не прибули, представник позивача не повідомив про причину неявки, а представник відповідача Штогрін В.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у судовому засіданні в Госпордарському суді Рівненської області.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, при цьому врахував, що дійсно ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задовольнити.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Судом встановлено, що 05 липня 2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту №М75.00208.010256730, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000 грн., зі сплатою 65,00 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.18-21).
Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Публічну оферту на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку, які зберігаються на офіційному сайті Банку.
Паспортом кредиту Акціонерного товариства «Ідея Банк» передбачені загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту, графік щомісячних платежів (а.с.22-23).
Видача кредитних коштів в сумі 100000,00грн ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №М75.00208.010256730 від 05.07.2023 підтверджена меморіальним ордером №1527736 від 05.07.2023 та випискою по рахунку № НОМЕР_1 (а.с.25, 26-28).
Відповідно до наданої виписки та довідки-розрахунку заборговності, станом на 12.05.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №М75.00208.010256730 від 05.07.2023 становить 118027 грн. 80 коп, що складається з: прострочений борг 82807,66 грн; прострочені проценти 35220,14 грн (а.с.26-28, 31).
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.03.2025, згідно якої AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору в розмірі 121227,80 грн. (а.с.29).
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Як встановлено судом, стороною відповідача не заперечується сам факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. 
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається з наданої позивачем виписки з рахунку відповідача та меморіального ордеру, відповідач дійсно отримав кредитні кошти в сумі 100000 грн., користувався такими коштами, періодично погашав тіло кредиту та відсотки. Останній платіж по сплаті процентів та тіла кредиту здійснив 12 травня 2025 року.
Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом, який додатково підтверджується довідкою розрахунком заборгованості.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить висновку, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.
Враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, відповідно до вимог статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання за ним, за приписами статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Доводи скарги про те, що позивачем не надано детального розрахунку, який би включав реальні суми погашення позчальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду, що фактично позбавляє можливості здійснити свій розрахунок заборгованості, є безпідставними, оскільки на спростування заперечень відповідача на позов, АТ «Ідея Банк» подано відповідь на відзив, до якого долучено детальний розрахунок по кредиту №М75.00208.010256730 від 05.07.2023 (а.с. 77), з якого чітко вбачаються усі складові кредиту, в тому числі, відсоткова ставка (65% річних) та оплачені відповідачем кошти, які були позивачем розподілені відповідно до порядку повернення кредиту, згідно з Додатком №1 (Графік щомісячних платежів) (а.с.24).
На переконання колегії суддів, детальний розрахунок заборгованості у своїй сукупності з випискою по рахнку, підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем. 
Відповідач ОСОБА_1 розмір наявної у нього заборгованості жодним чином не спростовув, та не надав суду свої контррозрахунки.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Договором кредиту №М75.00208.010256730 від 05.07.2023 в розмірі 118027 грн. 80 коп., оскільки підписавши 05.07.2023 Договір кредиту №М75.00208.010256730, сторони досягли згоди щодо всіх її істотних умов, ОСОБА_1 з моменту укладення кредитної угоди отримував кредитні кошти, частково повертав кредитні кошти та сплачував передбачені угодою платежі, в тому числі проценти.
Аргументи апелянта на те, що із паспорту споживчого кредиту №М75.00208.010256730 від 05.07.2023 вбачається, що реальна річна процентна ставка по Договору становить 88,49000932, що на 13,49000932 проценти перевищує погоджену Договором процентну ставку, що свідчить про наявність у розрахунку прихованих платежів, на що суд першої інстанції не звернув уваги, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що у п. 1.6 Договору сторони погодили, що процентна ставка є розміром плати за обслуговування кредитними коштами та становить 65% річних. Реальна відсоткова ставка – загальні витрати за сподживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту. 
Відповідач безпідставно ототожнює поняття реальної річної процентної ставки та процентної ставки, які мають різну правову природу, при цьому не надає жодних доказів того, що позивач при нарахуванні відсотків застосував реальну відсоткову ставку на рівні 88,49000932%. 
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували звернення ОСОБА_1 до Банку з роз`ясненням тих чи інших пунктів щодо застосування процентної ставки.
Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди апелянта з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та намаганням ухилитися від сплати кредитної заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Штогрін В.Д. необхідно залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2025 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Штогрін Вікторії Святославівни - залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 лютого 2026 року. 

Головуючй       А.В. Ніткевич

Судді         С.М. Бойко

С.М. Копняк