Справа № 643/3895/26
Провадження № 2-а/643/81/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Єрмак Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом, який в ході розгляду був уточнений, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, закриття провадження у справі, в якому просив скасувати постанови № 2951-4П від 01.10.2025 та № 2951-4П від 25.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 01.10.2025 було винесено постанову № 2951-4П про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за те, що він, «як непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час» до 05.06.2025 р. не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Позивач вважає вказану постанову незаконною, яка підлягає скасуванню, оскільки:
-перед притягненням його до адміністративної відповідальності не було складено протокол про адміністративне правопорушення;
-Тримісячний строк, передбачений ст. 38 КУпАП, на притягнення до адміністративної відповідальності закінчився, вважає строк розпочався 06.06.2025.
Також, в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що воно відкрито на підставі постанови № 2951-4П від 25.12.2025, тому позивач вважає, що відносно нього винесено дві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Вказане стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 12.03.2026 відкрито провадження у справі, надано відповідачу право на подання відзиву та витребувано у відповідача належним чином завірену копію протоколу та інших документів, які передували та/або були підставою складення постанови.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надав до суду відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку як особа, яка за результатами проходження медичного огляду 15.08.2023 визнана непридатною для проходження військової служби в мирний час та обмежено придатна у воєнний час. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 обов`язку, передбаченого нормами вищевказаного законодавства щодо проходження обов`язкового повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, останнього постановою від 01.10.2025 № 2951-4п за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП притягнуто до передбаченої діючим законодавством адміністративної відповідальності. При цьому, під час складання 25.09.2025 протоколу № 2951-4 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 останньому роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлено про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення – 16.00 год. 01.10.2025 в приміщенні каб. № 20 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у вищевказаному протоколі № 2951-4. Позивач особисто отримав другий примірник протоколу, про що власноруч поставив свій підпис. Зазначене спростовує доводи позивача про те, що він не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Також, повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_3 постанова від 25.12.2025 № 2951-4п про притягнення ОСОБА_1 не виносилась. При цьому, просить врахувати, що 27.12.2025 на виконання до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено постанову від 01.10.2025 № 2951-4п про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 . Дата видачі постанови – 25.12.2025.
Також, посилаючись на ч.9 ст. 38 КУпАП зазначив, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене ОСОБА_1 в особливий період, виявлено 25.09.2025, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 2951-4. Отже, з урахуванням зазначених обставин, адміністративне стягнення на позивача було накладено у строк, передбачений частиною 9 статті 38 КУпАП. Просив відмовити у задоволенні позову.
Повно та всебічно вивчивши докази надані суду в обґрунтування позовної заяви, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 25.09.2025 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні ОСОБА_1 складено протокол №2951-4 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 повідомлено про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення – 16.00 год. 01.10.2025 в приміщенні каб. № 20 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 
01.10.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова №2951-4П про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 перебував на військовому обліку як особа, яка за результатами проходження медичного огляду 15.08.2023 визнана непридатною для проходження військової служби в мирний час та обмежено придатна у воєнний час. 
04 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 року №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Водночас, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України №4235-ІХ від 12.02.2025 року було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю, з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби (п.3.8 глави 3розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року №402 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800.
Законом України від 21.03.2024 року №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» чітко визначено, що необхідність проходження повторного медичного огляду стосується усіх громадяни України віком від 25 до 60 років (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом.

Отже, позивач у строк до 05.06.2025 був зобов`язаний самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, оскільки є громадянином України віком від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності цим Законом.
Позивач не заперечує факту того, що він дійсно не пройшов ВЛК у строк, визначений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.04.2024 за № 3621-IX.
Невиконання цих дій у встановлений строк є підставою для адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Строк до 05.06.2025 встановлений для добровільного виконання вимоги закону, проте завершення цього строку не відміняє необхідність її виконання. Відповідно, весь час після 05.06.2025 особа, яка не виконала вимогу закону знаходиться у стані триваючого правопорушення.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17.
При триваючому правопорушенні слід встановити коли воно було виявлено відповідачем, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено лише протягом трьох місяців з дня його виявлення.
Щодо доводів позивача про сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Частиною 1ст.38 КУпАП передбачено, що за загальним правилом адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.
Разом із цим, ч. 1 ст. 38 КУпАП вказує, на виключення із загального правила: крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині 7 цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Так ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Датою виявлення відповідачем порушення є 06.02.2026, тобто дата, коли позивача було доставлено до ТЦК як порушника правил військового обліку, з якої має відраховуватися строк для притягнення до відповідальності.
Після виявлення правопорушення 25.09.2025 спірна постанова була винесена 01.10.2025.
Частина 7 ст.38 КУпАП встановлює граничний термін притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП - не пізніше одного року з дня його вчинення. На момент складання постанови (01.10.2025) термін в один рік з моменту граничної дати проходження ВЛК, визначеної Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-IX (з 06.06.2025 почався відлік строку) не сплив.
Посилання позивача, що перед притягненням його до адміністративної відповідальності не було складено протокол про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, так як в копіях матеріалів наданих відповідачем, знаходиться копія протоколу № 2951-4 від 25.09.2025, у якому є особистий підпис ОСОБА_1 про те, що він повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Стосовно винесення відносно позивача постанови від 25.12.2025 № 2951-4п, суд зазначає наступне. 
Відповідно до наданих сторонами пояснень та копій наданих документів, убачається, що постанови від 25.12.2025 № 2951-4п про притягнення ОСОБА_1 не виносилась, а посилання позивача на постанову про відкриття виконавчого провадження в якій зазначено дату видачі постанови № 2951-4п – 25.12.2025, не є доказом винесення другої постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Ст. 9 ч.2 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було неуточнено свої облікові дані, у передбачений законодавством строк, чим вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У відповідності до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 77, 229, 242, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання чи перебування, АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Суддя         Наталія ЄРМАК