Справа № 175/9868/25
Провадження № 2-о/175/162/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"20" квітня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Войтуха О.М.,
за участю секретаря – Радонського М.М.,
заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника – Забари А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ №1 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

22 липня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Забара А.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, а саме: встановити особу Заявниці, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Волоське Дніпропетровської області, про що книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №23 від 29 грудня 1972 року, про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року.
В обгрунтування заяви заявниця посилається на те, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до свідоцтва про народження батьками заявниці є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Станом на сьогодні, вона не має паспорту громадянина України, оскільки втратила свій паспорт громадянки СРСР серії НОМЕР_2 виданий Зейським ГРОВД Амурської області більше 20-ти років тому. 
Заявниця звернулась до Головного управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення набуття особою громадянства України за народженням від 14 квітня 2025 року, на підставі ст. 7 Закону України «Про громадянство».
У свою чергу, листом від 26 квітня 2025 року за №1210-1131/1210-25, Відділу №1 ГУ ДМС у місті Дніпрі, повідомлено, що з огляду на наявність рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року по справі № 175/412/21, яким встановлено факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року, заявниця має право подати документи на встановлення громадянства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, однак для цього заявниці слід надати документ про встановлення особи, що можливо зробити в судовому порядку, оскільки Відділ №1 ГУ ДМС у місті Дніпрі не має жодної підстави для оформлення довідки про встановлення особи.
З огляду на вказану обставину, заявниця змушена звернутись до суду із заявою про встановлення особи для можливості оформити набуття громадянства.
16 січня 2026 року до суду надішла заява про зміну прохальної частини заяви про встановлення юридичого факту представника заявниці ОСОБА_1 – адвоката Забари А.В., а саме: встановити особу Заявниці, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Волоське Дніпропетровської області, про що книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №23 від 29 грудня 1972 року, про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року, а також встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 24 серпня 1991 року перебувала в громадянстві колишнього СРСР, про що в неї був наявний паспорт громадянина колишнього СРСР.
Заявниця та її представник - адвокат Забара А.В. в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.
Заінтересована особа – представник відділу №1 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Стахова О.В., - надала пісьмові пояснення, в яких зазначила, що інформація щодо документування паспортом громадянина колишнього СРСР не знайшла свого підтвердження, за обліками ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 не значиться.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області.
Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 14 грудня 2011 року, актовий запис №23, серія НОМЕР_1 батьками Заявниці є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
У 1985 році ОСОБА_1 разом з родиною переїхала на постійне місце проживання в село Овсянка, Зейського району Амурської області, де вона була зареєстрована з 21 жовтня 1985 року по 18 червня 1990 року, разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою виданою Адміністрацією Овсянської сільради Зейського району Амурської області Російської Федерації від 17 липня 2013 року № 167 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за місцем проживання з 21 жовтня 1985 року, а саме за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та 18 червня 1990 року вибула в с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області.
ОСОБА_1 у 1990 році повернулася на постійне проживання до с. Волоське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, де по теперішній час проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 та з того часу за межі України не виїжджала та постійно проживає на території України.
Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 з 28 серпня 1990 року по 20 листопада 1990 року заявниця працювала дояркою в радгоспі імені Котовського, а з 21 січня 1991 року була прийнята на роботу в Дніпропетровське ВО «Дніпрошина», звідки була звільнена 04 березня 1991 року наказом від 30 травня 1991 року.
Згідно з довідкою Генерального Консульства Російської Федерації в місті Харкові № 514 від 22 червня 2016 року ОСОБА_3 , уродженка Дніпропетровської області, до закордонної установи Російської Федерації з питанням громадянства не зверталася та в Генеральному консульстві на обліку в якості громадянки Російської федерації не перебуває, загальногромадянським закордонним паспортом не документувалася. 
Згідно довідки Адміністрації сільради Зейського району Амурської області від 17 липня 2013 року №166 заявниця була зареєстрована на території Російської Федерації в селі Овсянка, Зейского району, Амурської області в період з 21 жовтня 1985 року по 18 червня 1990 року жовтня 1985 року по 18 червня 1990 року.
Відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року по справі №175/412/21 встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Згідно з відповіддю № 1211-609/1211-25 від 04 квітня 2025 року Відділ № 2 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був документований 23 травня 2000 року Солонянським РВ УМВС в Дніпропетровській області паспортом громадянина України у зв`язку з обміном паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року), відповідно до ст.2 Закону України «Про громадянство України» в редакції 16 квітня 1997 року.
14 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу № 2 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області зі зверненням щодо отримання паспорта та встановлення громадянства України, а також із заявою про оформлення набуття особою громадянства україни за народженням.
Відповідно до Листа Відділу №1 ГУ ДМС у місті Дніпрі від 26 квітня 2025 року за №1210-1131/1210-25 на звернення ОСОБА_1 надано відповідь, що оформлення громадянства за народженням стосується дитини батька (один із них) якої на момент її народження були громадянами України. Оскільки з наданих ОСОБА_1 документів встановлено, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України, то особи народжені в той час відносяться до громадян колишнього СРСР.
Також у вказаному листі зазначено, що з огляду на наявність рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року по справі № 175/412/21, яким встановлено факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року, Заявниця має право подати документи на встановлення громадянства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, однак для цього заявниці слід надати документ про встановлення особи, що можливо зробити в судовому порядку, оскільки Відділ №1 ГУ ДМС у місті Дніпрі не має жодної підстави для оформлення довідки про встановлення особи.
12 листопада 2025 року до суду надійшли письмові пояснення по справі №175/9868/25, відповідно до яких представник заінтересованої особи – Стахова О.В. зазначила, що інформація щодо документування паспортом громадянина колишнього СРСР не найшла свого підтвердження, оскільки за обліками ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 – не значиться. Особу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено за базами даних Реєстру. Як наслідок, представника заінтересованої осоюи Стахова О.В. просила врахувати письмові пояснення під час розгляду справи.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила, що особа, яка присутня в залі судового засідання, є саме ОСОБА_1 , а також повідомила, що з заявницею знайома з 1990 року, остання є двоюрідною сестрою її чоловіка. Свідок зазначила, що заявниця ОСОБА_1 загубила свій паспорт давно, перед тим, як потрібно було міняти паспорт СРСР на паспорт громадянина України, а також підтвердив, що працює разом із заявницею неофіційно кухарем на підприємстві "завод механізація аеропортів".
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є дворюдною сестрою заявниці, підтвердила, що особа, яка присутня в залі судового засідання, є саме ОСОБА_1 . Свідок зазначила, що заявниця ОСОБА_1 працює неофіційно, проживає разом з чоловіком ОСОБА_6 , стосунки не зареєстровані, дітей немає, на сьогодні проживає у місті Дніпро. Свідок вказує, що заявниця їй повідомила про те, що втратила паспорт після 1990 року, а також повідомила, що по приїзду в Україну в 1990 році ОСОБА_1 проживала з нею та її батьками.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою заявниці, підтвердила, що особа, яка присутня в залі судового засідання, є саме ОСОБА_1 . Зазначила, що ОСОБА_1 народилася у селі Волоському Дніпропетровської області, пізніше з мамою виїхала до Росії, згодом повернулися до України. Зазначає, що заявниця з 1990 по 1991 рік проживала у с. Волоське з дядькою - ОСОБА_8 , а з 1991 по 1995 рік заявниця проживала у родині свідка. З 1995 року проживає заявниця з чоловіком. Також вказує, що заявниця ОСОБА_1 процює неофіційно в столовій, в якій саме не знає.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 , яка є племінницею заявниці, підтвердила, що особа, яка присутня в залі судового засідання, є саме ОСОБА_1 . Свідок зазначила, що заявниця проживала в її родині чотири роки, в 1995 році заявниця зустріла чоловіка ОСОБА_6 та покинула її родину.
Під час допиту свідків заявниця ОСОБА_1 була присутня в залі суду.
28 січня 2026 року представник заявниці ОСОБА_1 – адвокат Забара А.В. долучила до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит від 26 січня 2026 року вих. №6.1-904/2-26 в якому зазначено, що за даними відомчої інформаційної системи ДМС, інформацію щодо оформлення паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ДМС відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 – не встановлено.
Відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №2 свої листом від 15.01.2026 року №21245-2026 повідомило адвоката Забару А.В., що 01.12.2011 року ОСОБА_1 зверталась до відділення поліції з повідомленням про те, що 15.11.2011 року вона за місцем совго мешкання виявила відсутність паспорту на своє ім`я. Дана подія булоа зареєстрована до Журналу обліку інформації за №1112 від 01.12.2011 року. Післі проведення розгляду та перевірки матеріали були списані до справи.
Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради № 146/02-19 від 23 січня 2026 року на адвокатський запит представника ОСОБА_10 , зазначено що «Згідно запису № 71б, домової книги №5, в картотеці обліку громадян зареєстрованих на територii Новоолександрiвськоi громади, місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано 21 липня 1990 року в с. Волоському, вибуття з с. Волоське 05 січня1991 року.». До відповіді була додана копія з домової книги №, у якій має запис щодо ОСОБА_1 , що містить посилання на документ, а саме на паспорт колишнього громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , виданий ОВД Зейського міськрайвиконкомом Амурської області 13 березня 1989 року.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Законом України «Про громадянство України».
Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).
У пунктах 38-40 Порядку №302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.
У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, що передбачена пунктом 43 Порядку № 302.
Зокрема, цим пунктом визначено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. 
Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. 
Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. 
Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»).
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, щодо встановлення особи.
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Ураховуючи вищевикладені норми законодавства слід дійти висновку, що заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
У разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України, а також те, що встановлення вказаного юридичного факту не породжує спір про право, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі
Судові витрати з заінтересованих осіб не стягуються та покладаються на заявника, оскільки заінтересовані особи по справі не вчиняли жодних протиправних дій, що стали підставою пред`явлення вимог.
Керуючись ст. ст.315-319 ЦПК України, -
ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ №1 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, а саме: встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Волоське Дніпропетровської області.
Встановити факт, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року перебувала в громадянстві колишнього СРСР, про що в неї був наявний паспорт громадянина колишнього СРСР.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Войтух