КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 755/20320/24 Головуючий у суді І інстанції Галаган В.І.
Провадження № 22-ц/824/1546/2026 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Борисової О.В., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено.
Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак 10 жовтня 2018 року знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю, дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в даній справі на підставі пункту 6 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки йому стало відомо про смерть відповідача до відкриття провадження у справі, тобто цивільна правоздатність відповідача у відповідності до статті 46 ЦК України припинилась до звернення позивача до суду із вказаним позовом і ТОВ «Євро-Реконструкція» не позбавлене права відповідно до вимог статті 1281 ЦК України звернутися до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, що є самостійним предметом доказування.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, ТОВ «Євро-Реконструкція» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позивач не згоден із відмовою суду у відкритті провадження щодо усіх співвідповідачів у справі, оскільки смерть одного із трьох визначених позивачем відповідачів, про що йому не було відомо на момент звернення до суду з позовом, не є підставою для неприйняття позовної заяви до розгляду в цілому, тобто не є належною підставою для відмови у відкритті провадження щодо стягнення заборгованості за комунальні послугиз інших співвідповідачів  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також є споживачами таких послуг.
Вважає, що зазначені районним судом в оскаржуваній ухвалі обставини ніяким чином не призводять до унеможливлення вирішення справи по суті в частині стягнення заборгованості з інших мешканців квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а за своєю суттю є незаконним порушенням прав позивача щодо заявлених до суду позовних вимог і стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води, яка обліковується на балансі виконавця по даній квартирі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслала клопотання про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, відповідачі причини неявки до апеляційного суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у статті 186 ЦПК України.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
У справі, яка переглядається, ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 20 листопада 2024 року, отриманих судом першої інстанції в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак 10 жовтня 2018 року знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , із 16 вересня 1980 року по теперішній час (а.с. 7-9).
Інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд не запитував у відповідного органу реєстрації місця проживання (перебування) особи, натомість повторно отримав відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 (а.с. 10).
Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом після смерті одного із відповідачів, правоздатність якого припинена.
Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Згідно із частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
За статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Виходячи з вказаних норм права, зокрема, положень статей 25, 26 ЦК України та статті 48 ЦПК України, слід зробити висновок про те, що на момент звернення з позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц.
У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 6 частини першої статті 186 ЦПК України), а у разі, коли провадження у справі вже відкрито, - закриває таке провадження (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).
З обставин даної справи вбачається, що позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги був пред`явлений до трьох відповідачів.
Судом встановлено, що один із відповідачів, а саме ОСОБА_1 помер до моменту пред`явлення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі.
У зв`язку зі смертю вказаного співвідповідача його цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність припинилася, а тому на момент пред`явлення позову він не міг бути стороною у цивільному процесі.
За вказаних обставин суд першої інстанції був позбавлений можливості відкрити провадження у справі щодо позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 .
Однак, відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовними вимогами, пред`явленими до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що визначені позивачем особи (співвідповідачі) мають цивільну правоздатність та дієздатність.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» є стягнення заборгованості за комунальні послуги з відповідачів в солідарному порядку.
Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 значиться померлими, суд мав відмовити у відкритті провадження лише в частині вимог позивача до цього відповідача, а не в цілому у справі.
З огляду на вищевикладене, висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі в цілому є помилковими та являються невиправдною перешкодою для реалізації позивачем свого права на доступ до правосуддя.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовними вимогами ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіє необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: О.В. Борисова

Д.О. Таргоній