СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Харків Справа № 917/1786/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,
представники учасників справи в судове засідання не з`явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (вх.№258П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 (суддя Мацко О.С., повний текст складено 19.01.2026) у справі №917/1786/25
за позовом Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра, м. Дніпро, 
в інтересах держави в особі 1. Новопокровської селищної ради, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с-ще Новопокровка, 
2. Відділу освіти Новопокровської селищної ради, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с-ще Новопокровка, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Полтавська обл., Пирятинський р-н, шлях Київ-Харків, корпус 134 км.,
про стягнення 197505,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Новопокровської селищної ради звернувся з позовом до Господарського суду Полтавської області до Відділу освіти Новопокровської селищної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» про стягнення 197505,00 грн заборгованості за договором № 78 від 20.11.2024.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 у справі №917/1786/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» на користь Відділу освіти Новопокровської селищної ради 197505,00 грн заборгованості за договором № 78 від 20.11.2024 р. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» на користь Дніпропетровської обласної прокуратури 2422,40 грн судового збору.
До Східного апеляційного господарського суду 09.02.2026 в системі "Електронний суд" від ТОВ «Гарант Ойл Групп» надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд:
1. Поновити ТОВ «Гарант Ойл Групп» (код ЄДРПОУ 25392923), в порядку ч. 2 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 року у справі № 917/1786/25. 
2. Прийняти цю Апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі № 917/1786/25.
3. На час апеляційного провадження зупинити дію Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 року у справі № 917/1786/25. 
4. Розглядати цю Апеляційну скаргу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 
5. Проводити всі засідання по справі № 917/1786/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «EasyCon», за участю представника ТОВ «Гарант Ойл Групп» адвоката Голубок Андрія Вадимовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого у підсистемі відеоконференцзв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон НОМЕР_2 . 
6. Скасувати Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 року у справі № 917/1786/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра (код ЄДРПОУ 02909938) в інтересах держави в особі Новопокровської селищної ради (код ЄДРПОУ 04339646), Відділу освіти Новопокровської селищної ради (код ЄДРПОУ 41448051) відмовити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Позивач не надав доказів наявності у ВО Новопокровської СР начебто невикористаних талонів на загальну суму 197 505,00 грн., і не надав доказів, що такі талони були отримані ВО Новопокровської СР саме від Відповідача і саме по Договору №78, оскільки при підрахунку загального номіналу доданих до Позову копій талонів вбачається, що він становить 1440 літрів, а не 3 990 літрів, як вказує Позивач.
Також зазначає, жодних доказів в підтвердження порушення саме Відповідачем строків поставки товару, як і відмови в отоваренні талонів у встановленому Договором №78 від 26.11.2024 року строки до матеріалів справи не надано
Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що позивач на підставі належних та допустимих доказах у справі не довів порушення відповідачем зобов`язань за Договором №78 від 26.11.2024 року в частині поставки товару, що спричинило ухвалення безпідставного та не вмотивованого рішення.
Посилається на те, що виконання відповідачем обов`язку з передачі товару у власність позивача, об`єктивно унеможливлює існування умов для застосування приписів ч.1 ст.670 та ч.2 ст.693 ЦК, тим більше, що оплату було здійснено Покупцем після набуття права власності на товар.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 справу № 917/1786/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Плахов О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 у справі №917/1786/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 у справі №917/1786/25 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у належному розмірі. Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2026 (вх.№2373 від 27.02.2026). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію №4538 від 25.02.2026 на суму 3633,60 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 у справі №917/1786/25. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1786/25. Встановлено строк прокурору та позивачам для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення цієї ухвали. Призначено справу до розгляду на"08" квітня 2026 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою «Гарант Ойл Групп» адвоката Голубок Андрія Вадимовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задовольнити. Судове засідання у справі №917/1786/25, призначене на "08" квітня 2026 р. об 10:30 годині, та наступні судові засідання, провести за участю представника Товариства з обмеженою «Гарант Ойл Групп» адвоката Голубок Андрія Вадимовича. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.
09.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1786/25.
Через підсистему "Електронний суд" 20.03.2026 від Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 13028), в якому прокуратура вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП» є необґрунтованою, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2026 у справі № 917/1786/25 відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Позивачі не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з`явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про таке.
20.11.2024 року між Відділом освіти Новопокровської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» було укладено договір № 78 (а.с. 17-18).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Гарант Ойл Групп») прийняв на себе зобов`язання передати Покупцю (Відділ освіти Новопокровської селищної ради) у власність Дизельне паливо (талони номіналом 10л., 15л., 20л.) (код ДК 021/2015-09130000-9 Нафта і дистиляти), а Покупець зобов`язувався сплатити і прийняти вказаний товар.
Пунктом 10.1 договору визначено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін.
Строк цього договору діє до 31 грудня 2024 року (п. 10.2 договору).
Відповідач передав у власність позивача талони на дизельне паливо в кількості 4 900 л на суму 242 550,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №Рн241126/002 від 26.11.2024 р. (а.с. 24), підписаною сторонами.
Позивачем згідно з платіжною інструкцією №325 від 27.11.2024 р. (т.1 а.с.23) було здійснено оплату поставлених згідно з видатковою накладною № Рн241126/002 від 26.11.2024 р. талонів на дизельне паливо в кількості 4 900 л на суму 242 550,00 грн.
Відповідно до п. 5.2 договору № 78 від 20.11.2024 р. передача Покупцю товару за цим договором здійснюється Постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-карт.
Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-карті.
Прокурор стверджує, що в порушення умов договору відповідачем здійснено передачу палива частково, а саме - не передано пального на суму 197 505,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до ТОВ «Гарант Ойл Групп» з листом № 286 від 11.12.2024 р. (а.с. 25), у якому просив забезпечити виконання умов договору № 78 від 20.11.2024 р. в повному обсязі.
Прокурор в позовній заяві зазначає, що, унаслідок неналежного виконання умов договору № 78 від 26.11.2024 ТОВ «ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП» фактично не поставило пального на суму 197505,00 грн, що спричинило безпідставне утримання коштів місцевого бюджету.
Наведені обставини стали підставою для звернення прокурора з відповідним позовом до господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» 197 505,00 грн заборгованості за договором №78 від 20.11.2024 р.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що сторонами підписано видаткову накладну № Рн241126/002 від 26.11.2024 р., а отже, відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем по договору №78 від 20.11.2024 року та поставив йому товар у передбачені договором строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за вищевказаною видатковою накладною не було. Зазначав, що прокуратурою не надано жодних доказів наявності у Відділу освіти Новопокровської селищної ради залишків невикористаних талонів на загальну суму 197 505,00 грн, а також того, що вказані талони були отримані ним саме від відповідача під час виконання договору №78 від 20.11.2024 року. 
Відповідач посилався, що твердження позивача, що дизельне паливо залишилось не отовареним на у кількості 3990 літрів (4900 л. - 910 л.) на суму 197505,00 грн. не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, оскільки при підрахунку загального номіналу доданих до Позову копій талонів вбачається, що він становить 1440 літрів, а не 3990 літрів, як вказано позовній заяві.
Вказує, що прокуратурою надано копію листа Відділу освіти Новопокровської селищної ради № 286 від 11.12.2024 р., до якого року не додано жодних розрахунків, такий лист не містить вимоги про повернення жодних сум коштів, а також інформації про обсяг невикористаних талонів; також Прокуратурою не надано жодних доказів, що такий лист взагалі направлявся Відповідачу та був ним отриманий.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 197 505,00 грн проведеної оплати за недоотримане паливо за договором № 78 від 20.11.2024 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції послався як на ч.1 ст.670 ЦК, так і ч.2 ст.693 цього Кодексу та визначаючи прострочене грошове зобов`язання Відповідача як зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Щодо здійснення прокуратурою представництва інтересів держави та належного визначення позивачів у цій справі.
Частинами 1, 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» закріплено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 БК України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.
Бюджетна програма - сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій (п. 4 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).
Частиною 5 ст. 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано, що видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.
Відповідно до ст. 22 БК України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Статтею 22 Бюджетного кодексу України також визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
З огляду на викладене, Керівником Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра у позовній заяві вірно зазначено органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме - Новопокровську селищну раду та Відділ освіти Новопокровської селищної ради.
При цьому прокуратурою вказано на те, що Новопокровською селищною радою та Відділом освіти Новопокровської селищної ради до теперішнього часу не вжито жодних заходів по стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» 197 505,00 грн заборгованості за договором № 78 від 20.11.2024 р.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Керівником Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра попередньо повідомлено Новопокровську селищну раду та Відділ освіти Новопокровської селищної ради про звернення до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» 197 505,00 грн заборгованості за договором №78 від 20.11.2024 р.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Обґрунтовуючи позов, прокурор посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №78 від 20.11.2024 р. були не лише порушені економічні інтереси територіальної громади, а й створені перешкоди для належного функціонування системи освіти, зокрема, в частині забезпечення підвезення учнів до закладів освіти, у тому числі дітей з числа маломобільних груп населення.
Враховуючи викладене, прокурором у позові належним чином обґрунтовано порушення зазначених інтересів держави та підстави представництва останніх у суді.

Щодо суті позовних вимог.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з договору поставки.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Також частиною 1 ст. 692 ЦК визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав позивачу талони на дизельне паливо в кількості 4 900 л на суму 242 550,00 грн, які були в повному обсязі оплачені позивачем.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 р. затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС).
Згідно з п. 9 Правил розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Також спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20 травня 2008 року затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.
Згідно з п. 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. 10.3.3 Інструкції.
Так, відповідно до вказаної норми форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.
Тож талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Судом першої інстанції зазначено, що факт підписання сторонами видаткової накладної №Рн241126/002 від 26.11.2024 р. не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару в майбутньому.
Отже, з моменту передання відповідачем за видатковими накладними скретч-карток на пальне позивачу останній набув право на отримання дизпалива в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній. Передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар. Вказаним спростовуються доводи відповідача стосовно того, що підписання вказаної видаткової накладної свідчить про те, що ним належно виконано свої зобов`язання за договором.
Як зазначає позивач, отоварити талони на дизельне паливо на суму 197 505,00 грн на автозаправних станціях (АЗС), які обслуговують талони ТОВ «Гарант Ойл Груп», не було можливим у зв`язку з припиненням їхньої діяльності.
Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на автозаправних станціях (АЗС), які обслуговують талони ТОВ «Гарант Ойл Груп», відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач надав належні докази у підтвердження неможливості отримання палива за талонами на дизельне паливо на суму 197 505,00 грн на автозаправних станціях відповідно до умов договору № 78 від 20.11.2024 р.
Проте, колегія суддів вважає помилковими такі висновки першої інстанції, а позовні вимоги недоведеними.
По-перше, суд першої інстанції не звернув уваги, що до позовної заяви додано 72 талони номіналом по 20 л ДП кожний. У загальному підрахунку це становить 1440 л, а не 3990 л, як зазначено у позовній заяві.
По-друге, апеляційний суд також вважає недоведеним і стверджуваний позивачем та встановлений місцевим судом факт неможливості отоварення паливних талонів щодо спірного залишку обсягу у 3990 л дизельного палива, оскільки надані позивачем копії паливних талонів бренду «АВІАС» (т.1 а.с. 33-35 та 93-95) ані за кількістю знаків ідентифікаційного номеру (12 цифр), ані за порядковими номерами, ані невизначеністю терміну їх дії згідно умов п.5.1. договору не вказують про їх надання саме Відповідачем у спірних відносинах і така обставина останнім за змістом відзиву через вказані міркування заперечувалась.
Відповідач як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі зазначив, що із загальнодоступних та відкритих відомостей з офіційного сайту з держзакупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua вбачається, що Відділ освіти у спірний період закуповував саме талони мережі АЗС бренду «АВІАС» у партнера такої мережі, а саме:
- у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ» (код ЄДРПОУ 45067285) по Договору № 63 від 07.10.2024 року в межах закупівлі №UA-2024-10-02-006896-a, який опублікований за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-10-02-006896-a. 
Договір №63 від 07.10.2024 року укладений з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ» з офіційного сайту https://prozorro.gov.ua - додано відповідачем до відзиву на позовну заяву (т.1 а.с. 173).
Колегія суддів зазначає, що прокурором та позивачами до матеріалів справи не додано доказів, зокрема специфікацій, на підставі яких можна було б ідентифікувати, (індивідуальними номерами зазначеними на талонах), надані прокурором неотоварені талони як такі, що надані саме відповідачем і саме на виконання договору №78 від 20.11.2024 р. 
Наведене свідчить про недоведеність позовних вимог, що зумовлює відмову в позові.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про безпідставне незалучення судом першої інстанції в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ».
Відповідно до частин 1 - 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.
Проте, відповідачем не обґрунтовано з урахуванням наведеної ймовірності виникнення у майбутньому у ТОВ "«ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ»" права на позов або пред`явлення до нього позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача в результаті вирішення даного спору.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом наданого до матеріалів копія Листа-претензії ВО Новопокровської СР №286 від 11.12.2024 року вбачаємся, що позивач не зміг отримати пальне у зв`язку із відсутністю дизельного палива на АЗС.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 5.4 Договору постачальник не несе ніякої відповідальності у разі неотримання Покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про таке.
Зі змісту мотивувальної частини рішення вбачається, що суд першої інстанції застосував як ч.1 ст.670 ЦК, так і ч.2 ст.693 цього Кодексу та визначивши прострочене грошове зобов`язання відповідача як зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.
Натомість, прокурор в позовній заяві кваліфікував позовні вимоги саме як відшкодування збитків.
Колегія суддів відмічає, що можливість виникнення та висування покупцем вимоги про повернення сплаченої за товар грошової суми на підставі ч.1 ст.670 ЦК передбачає не тільки факт передачі продавцем меншої кількості товару (ніж встановлено в договорі), але й попередньої оплати такої непереданої частини товару та відмови переданого товару. Між тим, жодний з наданих Позивачем до матеріалів справи листу-вимоги не містить не тільки жодних вказівок про відмову від переданої частини товару за договором, але й обране покупцем безальтернативної вимоги саме щодо повернення коштів.
Можливість кваліфікації заявлених вимог за ч.2 ст.693 ЦК так само передбачає як встановлення факту непередачі продавцем товару у визначений строк, але й визначення умовами договору відхилення від встановленого ч.1 ст.692 цього Кодексу загального правила про наступну оплату товару - після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.
Апеляційний суд звертає увагу, що положення умов договору № 78 від 26.11.2024 не тільки не визначають умов розрахунку покупця як попередня оплата, але й вказівками на оплату після отримання видаткової накладної (п.4.2. договору) та обов`язку сплачувати кошти саме за поставлений товар (п.6.4.1.договору) дозволяють стверджувати про застосовність загального правила ч.1 ст.692 ЦК:
- платіжна інструкція в призначені платежу містять посилання на складену видаткову накладну, що визначені Позивачем як дотичні до спірних правовідносин, а тому визначають фактичну хронологію подій як первісне оформлення видаткової накладної сторонами (що є товаророзпорядчим документом у розумінні ч.1 ст.692 ЦК) та вже подальшу (а не попередню) оплату Покупцем;
- підписання сторонами такої накладної та опосередковане цим передання паливних талонів до здійснення відповідного розрахунку Позивачем зумовило за змістом умов договору виникнення у останнього права власності на дизельне паливо, яке і є об`єктом продажу.
Набуття Позивачем права власності на дизельне паливо внаслідок складання і підписання без зауважень товаророзпорядчих документів (видаткової накладниої), отримання паливних талонів у світлі умов про самовивезення товару (п.5.3.) у визначеному місці, які згідно приписів інструкції Міністерства палива та енергетики України №281/171/578/155 від 20.05.2008 опосередковують право на фізичне отримання палива на відповідній АЗС, дають у сукупності підстави для висновку про виконання Відповідачем як продавцем обов`язку з передачі товару у розумінні п.2 ч.1 ст.664 ЦК, тоді як місцевий суд помилково оцінював виконання цього обов`язку у світлі умов п.1 ч.1 цієї норми. 
Наразі, виконання відповідачем обов`язку з передачі товару у власність позивача, яке не тільки не спростована останнім (набуття права власності), об`єктивно унеможливлює існування умов для застосування приписів ч.1 ст.670 та ч.2 ст.693 ЦК, тим більше, що оплату було здійснено покупцем після набуття права власності на товар.
Враховуючи наведене та умови договору № 78 від 26.11.2024, обов`язковість дотримання на яких ґрунтується на ст.629 ЦК, з моменту складання та підписання сторонами видаткових накладних і отримання Позивачем паливних талонів, сторони перебувають у правовідносинах зі зберігання 3990 л дизельного палива (неотовареної за твердженням Позивача кількості із загального обсягу поставки за договором), що зумовлює застосовність положень ст.ст.936-955 ЦК, висновок про що узгоджується із ст.667 ЦК. Колегія апеляційного суду зазначає, що через різні/несумісні умови про приналежність права власності на товар і його переходу до контрагента один і той же товар не може бути одночасно і об`єктом продажу і об`єктом зберігання - відповідні правовідносини можуть бути лише хронологічно послідовними, адже за загальним правилом ст.658 ЦК об`єктом продажу може бути лише власне майно, тоді як за змістом ст.ст. 936, 949 ЦК зберігач зберігає не власне майно, а майно поклажодавця - зберігання речей, визначених родовими ознаками (як у розглядуваному випадку), не змінює відповідної суб`єктної структури розглядуваних правовідносин. 
За таких обставин, стверджувана Позивачем неможливість отоварювання паливних талонів може розглядатися лише в контексті порушення Відповідачем як здобувачем приписів ст.949 ЦК, яка не застосовувалась місцевим судом.
Неповернення речі на вимогу поклажодавця за змістом ст.ст. 950, 951 та 953 ЦК зумовлює виникнення у останнього альтернативного права вимоги, яке підлягає судовому захисту та опосередковує такий спосіб:
- примушення до повернення майна зі зберігання (виконання обов`язку в натурі - передання 3990 л дизельного палива), що як позовна вимога у межах цієї справи не заявлялась;
- відшкодування збитків у розмірі вартості втраченої речі (грошова вимога), ( у позові вимогу про стягнення грошових коштів заявлено саме як збитки, однак, суд першої інстанції не звернув на це уваги), що вимагає доведення позивачем факту втрати дизельного палива, доказів чого не надано. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Вищенаведене колегією суддів свідчить про недоведеність позивачем і не встановлення за наявними матеріалами справи всіх визначених обов`язкових умов для задоволення позову, що у сукупністю із неправильним застосуванням місцевим судом норм матеріального права зумовлює необхідність скасування рішення з ухваленням нового - про відмову в позові. 
Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вимог та заперечень сторін, колегія суддів вважає позовні вимоги недоведеними, а рішення суду таким, що прийняте при неправильному застосуванні норм чинного законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню.
Відповідно до пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.
Оскільки апеляційним господарським судом була задоволена апеляційна скарга відповідача та відмовлено у задоволенні позову, понесені апелянтом судові витрати покладаються на прокуратуру, яка була ініціатором цього судового провадження.
При цьому апеляційним господарським судом враховані правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21, згідно яких звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" задовольнити.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 у справі №917/1786/25 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UA228201720343160001000000291 в ДКСУ в м. Київ, код ЄДРПОУ 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (37043, Полтавська обл., Лубенський р-н, шлях Київ-Харків, корпус 134 км, код ЄДРПОУ 25392923) 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 13.04.2026.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя О.В. Плахов