Справа № 643/14863/25
Провадження № 2/643/1260/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого Тимош О. М.,
за участю секретаря судового засідання – Глушка С. В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість у сумі 56 295,18 грн, з яких: 52 604,74 грн за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) за період з 01.03.2012 по 31.07.2025; 870,96 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 1213,60 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2025; 1164,39 грн інфляційні втрати; 441,49 грн 3% річних.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2919 №830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників виникла заборгованість в сумі 54 689,30 грн, яка утворилася за період з 01.03.2012 по 31.07.2025.
07.01.2026 від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне. Позивач посилається на те, що датою акцептування договору про надання послуги з постачання теплової енергії є 01.12.2021, тобто факт отримання послуг. Тобто дія договору починається з 01.12.2021, тому стягнення заборгованості за період з 01.03.2012 на думку відповідачів є безпідставним. Крім того, посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», вважають, що не підлягають нарахуванню та стягненню неустойка (штрафи, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних на час дії мораторію. Також з початку повномасштабного вторгнення рф до України з 27.05.2022 послугами КП «Харківські теплові мережі» відповідачі не користуються, є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з відзивом відповідачі надали заяву, у якій просили застосувати позовну давність до позовних вимог за період до 02.04.2020.
26.01.2026 від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , визнати їх неналежними відповідачами у справі та вирішити питання про виключення їх зі складу відповідачів у справі. Зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є співвласниками кімнат у квартирі спільного заселення та володіють 38/100 частки комунальної квартири на праві приватної власності. Відповідачі не є власниками всієї квартири, не здійснюють спільного користування житловими приміщеннями з іншими співвласниками в частині, що стосується нарахування та оплати комунальних послуг, та не можуть нести солідарну відповідальність за можливі зобов`язання інших осіб. На ім`я ОСОБА_4 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковуються дві особи, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказаний особовий рахунок використовується для нарахування та оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, абонентної плати та плати за обслуговування мереж. Згідно з довідками, отриманими в особистому кабінеті КП «Харківські теплові мережі», за особовим рахунком № НОМЕР_1 заборгованість відсутня, що свідчить про належне та своєчасне виконання відповідачами своїх зобов`язань з оплати комунальних послуг. Отже, КП «Харківські теплові мережі» безпідставно залучило ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як відповідачів у даній справі, оскільки вони є неналежними відповідачами, не мають заборгованості та не порушували договірних зобов`язань перед позивачем.
28.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання, в якому просив замінити первісних відповідачів у справі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на належних відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання посилався на те, що оскільки за адресою, вказаною в позовній заяві, існує розподіл на два особові рахунки, то ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають жодного відношення до заборгованості за послуги з теплопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_2 в квартирі АДРЕСА_1 , де загальна площа становить 40,1 кв.м., до якої відповідно мають відношення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неналежними відповідачами у справі.
В цей же день представником позивача було надано додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. У вказаному в позовних вимог періоді відповідачами здійснювались часткові платежі заборгованості. Здійснення відповідачами даних платежів є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 264 ЦК України, для переривання перебігу позовної давності. Враховуючи, що відповідачі оплату за надані послуги сплачують нерегулярно, строк позовної давності за період з 12.03.2017 закінчувався 12.03.2020, запровадження карантину на всій території України до 30.06.2023, внаслідок чого строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, а також те, що строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в силу приписів п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України продовжено на строк дії воєнного стану, який запроваджений 24.02.2022 та діє по теперішній час, період заборгованості охоплений позовними вимогами не виходить за строки позовної давності. Незважаючи на відсутність письмового договору відповідачі є споживачами послуг по централізованому теплопостачанню, що КП «Харківські теплові мережі» як виконавець цих послуг на підставі рішення Харківського міськвиконкому надає в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Багатоквартирні житлові будинки в м. Харкові, у тому числі і будинок відповідачів, обладнані централізованими системами опалення. Відсутність письмового договору, укладеного між відповідачем та КП «Харківські теплові мережі» не є підставою для несплати послуг теплопостачання. Добровільні часткові сплати за послуги з теплопостачання в різні періоди додатково свідчать про згоду відповідачів щодо надання таких послуг саме виконавцем КП «Харківські теплові мережі», тому твердження відповідачів про відсутність договірних відносин є недоречним. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно з п. 28 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води споживач надає виконавцю інформацію про кількість осіб, які фактично користуються послугою у приміщенні (квартирі) споживача, та інші вихідні дані, необхідні для застосування обраного способу розподілу обсягів послуги відповідно до Методики розподілу. Саме на споживача покладається обов`язок своєчасно повідомляти про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Однак відповідачі всупереч законодавству своєчасно не повідомили підприємство у встановлений строк про наявність даних обставин, більш того, позовні вимоги взагалі не містять нарахувань за послуги з постачання гарячої води. Нарахування плати за послугу з технічного обслуговування виконується всіма співвласниками багатоквартирного будинку, обладнаного системами централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, незалежно від факту користування чи некористування послугами з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Таким чином, нарахування плати за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання виконуються відповідно до чинного законодавства. За змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, зобов`язані нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг. Інфляційні втрати та 3% річних нараховані відповідачам до 24.02.2022, а тому вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Протокольною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача та замінено первісних відповідачів у справі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на належних відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у наданих до суду додаткових поясненнях просив розглядати справу за відсутності представника позивача.
Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що позов відповідачі не визнають повністю з підстав зазначених у відзиві, у разі визнання позовних вимог обґрунтованими просив застосувати до них строки позовної давності.
Відповідач ОСОБА_1 підтримала позицію, висловлену її представником, підтвердила, що за адресою: АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована, надається послуга з теплопостачання.
Відповідачі  ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. 
Суд, заслухавши доводи відповідача  ОСОБА_1 , її представника, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.
Як встановлено судом, відповідачі є користувачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_3 .
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII з 01.12.2021 у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з теплопостачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет 31.10.2021.
Так, положення ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, п. 38 Правил надання послуги з постачання гарячої води зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.
Згідно з п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, п. 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води, п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.
Відповідно до п. 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.
На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
У період з березня 2007 року по червень 2022 року КП «Харківське теплові мережі» здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підстави укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП «Жилкомсервіс».
З 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.
Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги.
Згідно з п. 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не менше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін.
Виходячи з положень статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.07.2022 (факт отримання послуг).
Відповідачам щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг.
Також п. 6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Згідно з п. 1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.
У відповідності до п. 11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Відповідно до довідки №6336-7001232288 від 27.05.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідки №6336-7001232163 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.34-35).
При цьому суд не враховує аргумент представника відповідачів щодо їх непроживання за адресою реєстрації, за якою стягується заборгованість за теплопостачання, що не звільняє її від обов`язку сплачувати за дані комунальні послуги, що безпосередньо спростовується положеннями п. 6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Ця норма закону позбавляє права споживача на неоплату вартості комунальних послуг у вигляді постачання теплової енергії у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні.
З наданих позивачем розрахунків заборгованості судом встановлено, що заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами становить 54 689,30 грн, з яких: 52 604,74 грн за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) за період з 01.03.2012 по 31.07.2025; 870,96 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 1213,60 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2025.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Разом з тим, відповідачі заявили клопотання про застосування положення ст. 257 ЦК України до позовних вимог.
У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.
Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).
Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.
Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною є 04 вересня 2025 року, а період нарахування заборгованості становить з 01 березня 2012 року по 31 липня 2025 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. 
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 карантин на території України відмінено з 30 червня 2023 року.
Разом з тим, п. 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12, п. 19 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину та воєнного стану строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.
Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину«Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких позовна давність продовжена на період з 12.03.2020 по 03.09.2025, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою – 04 вересня 2025 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01 березня 2012 року по 31 липня 2025 року, строк позовної давності щодо платежів за період 01 березня 2012 року по 31 березня 2017 року включно позивачем пропущено.
Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги, що надає позивач, з 01 квітня 2017 року по 31 липня 2025 року, яка складатиме 44 391,82 грн.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем за період з березня 2019 року по лютий 2021 року нараховано інфляційні втрати у розмірі 1164,39 грн та три відсотків річних від простроченої суми у розмірі 441,49 грн, які підлягають стягненню оскільки нараховані до введення воєнного стану. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості заборгованість в сумі 45 997,7 грн, з яких: 42 307,26 грн за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) за період з 01.03.2012 по 31.07.2025; 870,96 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 1213,60 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2025; 1164,39 грн інфляційні втрати; 441,49 грн 3% річних.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у загальній сумі 2474,12 грн в рівних частках з кожного (по 618,53 грн). 
Керуючись ст.2,5,12,13,51,76-82,89,141,259,263-265,273,354,355, ЦПК України, -
УХВАЛИВ :
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в сумі 45 997,7 грн, з яких: 42 307,26 грн за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) за період з 01.03.2012 по 31.07.2025; 870,96 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 1213,60 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2025; 1164,39 грн інфляційні втрати; 441,49 грн 3% річних.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору по 618,53 грн з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Позивач – Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, м. Харків вул. Мефодіївська, буд.11, код ЄДРПОУ 31557119.
Відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
Відповідач – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Суддя О. М. Тимош