532/3182/25 
2-о/532/16/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.  м. Кобеляки
Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді - Назарьової Л. В.,
з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М.,
учасники справи:
- заявник – ОСОБА_1 ,
- представник заявника – адвокат Головко І. І.,
заінтересовані особи:
- Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області,
- Міністерство оборони України, 
- військова частина НОМЕР_1 ,
- Лебеденко Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу 

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Кобеляцького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій зазначила, що з 09 березня 2007 року почала проживати однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу спільно з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку її сестри. За час спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний бюджет та фактично виконували права та обов`язки подружжя. ОСОБА_2 також виховував сина заявниці, піклувався про нього з дитинства та надавав матеріальну допомогу по його утриманню.
Після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 був мобілізований на військову службу до Збройних Сил України та з січня 2025 року проходив військову службу у військовій частині. 25 березня 2025 року ОСОБА_2 під час бойових дій зник безвісти поблизу населеного пункту с-ще Бурлацьке Волноваського району Донецької області. 
Заявник вказує, що наразі не може повністю реалізувати свої права, а саме комунікувати з органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів щодо розшуку ОСОБА_2 , а також мати можливість оформити статус члена сім`ї військовослужбовця та отримання соціальних гарантій.
За таких обставин, заявник ОСОБА_1 прохає суд встановити факт проживання з ОСОБА_2 , який зник безвісти у ході бойових дій біля населеного пункту Бурлацьке Волноваського району Донецької області, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 09 березня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 грудня 2025 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 січня 2026 року залучено до участі в справі як заінтересовану особу військову частину НОМЕР_1 . Зобов`язано Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду належним чином завірену копію актового запису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), стосовно наявності у нього батьків, дітей які мають право на отримання соціальних виплат. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати суду інформацію щодо військового розпорядження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформацію з особової справи про те, кого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначив своїми родичами.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2026 року зобов`язано Новосанжарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надати суду належним чином завірену копію актового запису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження № 9, складеного 10.05.1984 року Лелюхівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області).
Заявник, ОСОБА_1 та її представник, адвокат Головко І. І. в судовому засіданні підтримали подану заяву та прохали встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Представники заінтересованої особи, Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області – Бабчук В. В., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення заяви не заперечує.
Представник заінтересованої особи, Міністерства оборони України – Лисен- ко В. Ю., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що існує спір про право, зокрема, між військовою частиною у якій проходив службу військовослужбовець та матір`ю зниклого безвісти. Вважає, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження, а тому її необхідно залишити без розгляду. 
Представник заінтересованої особи, військової частини НОМЕР_1 – Михай- лов О. В., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без участі представника військової частини. При ухваленні рішення по справі покладається на розсуд суду.
Заінтересована особа, ОСОБА_3 27.02.2026 року в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення вимог заявника. Також зазначила, що її син, починаючи з 2007 року і до моменту його мобілізації проживав разом із заявницею ОСОБА_1 однією сім`єю. Також подала до суду заяву, в якій зазначила, що між нею та заявником відсутній будь-який спір про право. Визнає факт, що її син та заявник ОСОБА_1 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. Зазначає, що встановлення факту не порушує її особисті чи майнові права. Вважає встановлення цього факту справедливим та законним. 
Суд, заслухавши учасників справи та показання свідків, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Забрідки Новосанжарського району Полтавської області народився ОСОБА_2 (а.с. 22). 
Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 108).
З січня 2025 року ОСОБА_2 був мобілізований до Збройних Сил України, що підтверджується записами його військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с. 23-24).
Згідно довідки командира військової частини за № 780 від 06.02.2025 року, ОСОБА_2 із 25 січня 2025 року проходив військову службу у військовій частині (а.с. 25).
07 квітня 2025 року за вих. № 2282/1684 надіслано сповіщення, адресоване ОСОБА_3 , про те, що її син, розвідник - навідник 9 розвідувальної групи СпП 1 роти СпП 1 загону СпП військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , 1984 року народження, зник безвісти 25.03.2025 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Бурлацьке Волноваського району Донецької області (а.с. 26).
За вказаним фактом на підставі заяви ОСОБА_3 від 09.04.2025 року з приводу зникнення безвісти 25.03.2025 року під час виконання бойового завдання ОСОБА_2 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №12025170480000086), за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України (а.с. 27).
Згідно Витягу з єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 значиться зниклим безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій). Дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 16.06.2025 (а.с. 28-29).
Із заявою про залучення до кримінального провадження як потерпілого до відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області звернулась ОСОБА_1 , як співмешканка військовослужбовця ОСОБА_2 , який 25.03.2025 року зник безвісти при виконанні бойового завдання в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Бурлацьке Волноваського району Донецької області (а.с. 31).
Крім цього, ОСОБА_3 на підставі довіреності від 08 квітня 2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охрей М. А. за реєстровим № 253, упов- новажила ОСОБА_1 представляти її інтереси з усіх без винятку уста- новах з питань, що стосуються її та сина ОСОБА_2 (а.с. 32).
В подальшому, за заявою ОСОБА_1 було видану довідку про виплату одноразової матеріальної допомоги цивільному чоловіку ОСОБА_2 (а.с. 33).
Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована і проживає ОСОБА_3 - мати ОСОБА_2 . Останній за вказаною адресою також зареєстрований, але не проживає (а.с. 34).
Згідно довідки № 11.1-07/812 від 26.11.2025 року, виданої відділом ЦНАП виконавчого комітету Білицької селищної ради вбачається, що ОСОБА_1 з 2007 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 , з яким ведуть спільне госпо- дарство, що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, складеного депутатом Білицької селищної ради Кищенко Т. П. (а.с. 35). 
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживають у будинку, що належить на праві власності сестрі заявниці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка також зареєстрована і проживає за вказаною адресою, та є особою з інвалідністю.
Крім цього, за вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак останній із 2016 року проживає в Республіка Молдова (а.с. 35).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заявник ОСОБА_1 починаючи із 2007 року проживала спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Також судом установлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 11). 
Згідно наданих суду фотографій, датованих 2007 роком, вбачається спільне зображення ОСОБА_2 із малолітнім сином заявниці, що свідчить про теплі та дружні відносини між ними (а.с. 36-37).
Окрім того, згідно листа Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському району Полтавської області Сумського міжре- гіонального управління Міністерства юстиції України від 04.02.2026 року №27/22.13-35, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про народження дітей у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 75).
Згідно наявних в матеріалів справи листів із військової частини, в якій проходив службу ОСОБА_2 вбачається, що останній перед виходом на лінію бойового зіткнення, документів, які б засвідчували наявність у нього дружини чи сім`ї без реєстрації шлюбу не надавав (а.с. 81).
Також із наданої анкети військовослужбовця НОМЕР_4 загону військової частини ОСОБА_2 вбачається, що місцем реєстрації та місцем фактичного проживання останнього зазначено: АДРЕСА_3 . Також у графі «сімейний стан» зазначено «неодружений» та в графі «ступінь родинного зв`язку» зазначено матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (пенсіонер) та брата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (військовослужбовець). Інших осіб не зазначено (а.с. 82). 
Разом з тим, наведене не може свідчити, що ОСОБА_9 не проживав разом із ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженими доказами у справі. До того ж вказана анкета заповнена друкарським способом, а не власноруч ОСОБА_2 та не може достеменно свідчити про достовірність викладеної інформації.
Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст. 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які показали суду, що знайомі із ОСОБА_1 , яка з 2007 року постійно проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік і дружина, мали спільний побут і вели спільне господарство.
Свідок ОСОБА_11 зазначила, що приблизно 20 років є депутатом Білицької селищної ради і тому добре знає кожну сім`ю на своєму окрузі, в тому числі й ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_12 вважала, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, оскільки проживали разом як одна сім`я. ОСОБА_2 був мешканцем селища Білики і йому, як військовослужбовцю, від селищної ради надавали одноразову допомогу. Також відомо, що ОСОБА_13 був на заробітках, їздив на роботу, заробляв кошти, матеріально утримував ОСОБА_14 та її сина, вів спільне господарство. Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї в будинку, де проживали ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були наявні ознаки проживання чоловіка та дружини, а також речі, притаманні подружжю, в тому числі одяг, взуття, засоби гігієни.
Свідок ОСОБА_10 зазначив, що разом працювали із ОСОБА_2 . У 2007 році за проханням ОСОБА_15 , влаштував ОСОБА_13 на роботу, і з тих пір періодично з ним працював. Відомо, що ОСОБА_13 дуже дорожив сім`єю, відносився до сина ОСОБА_14 – ОСОБА_16 як до рідного сина. Після роботи ОСОБА_13 їздив до дому, до ОСОБА_14 , а матір, зазвичай, вони провідували разом. Мав постійне місце проживання в Біликах. Востаннє спілкувався із ОСОБА_13 майже два роки тому, ще до моменту його перебування на військовій службі.
Такі показання свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами, не викликають сумніву, тому вважаються судом достовірними доказами.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Частиною першою статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
У Законі України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12.07.2018 № 2505-VIII (далі - Закон №2505) термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 6 Закону №2505 близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місце перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Суд зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу надасть заявниці можливість реалізувати своє право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування безвісти зниклого, отримання достовірної інформації про хід та результати проведення його розшуку, передбачені Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
СК України не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. 
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України)
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).
Так, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.
У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2023 року у справі № 463/11211/19 (провадження № 61-1214св23) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
У постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 383/821/22 (провадження № 61- 5935св23) зазначено, що «предметом доказування під час розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю є, передусім, сукупність обставин, що згідно із законом складають основні ознаки сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що визначено частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства…. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту також доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.10.2025 у справі №№ 314/510/25, провадження № 61-11230св25.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу заявник ОСОБА_1 надала суду фотознімки спільного проведення дозвілля, відпочинку, на яких видно, що вони разом проводили час і мали близькі стосунки (фото з обіймами, квітами, тримання на руках), а також зображення ОСОБА_2 разом із сином заявниці у дитячому віці. Крім цього, заявником надано фото ОСОБА_2 під час несення військової служби (у військовій формі та амуніції).
За результатами дослідження наданого суду диску із відеозаписами встановлено та підтверджується факт спілкування, проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як чоловіка і дружини, їхній спільний відпочинок.
Також судом було досліджено надане заявницею електронне листування із ОСОБА_2 у месенджерах, які підтверджують їх постійне спілкування у період перебування ОСОБА_2 на військовій службі, а також надано знімок із екрану (скриншот) про розшук безвісти зниклого ОСОБА_2 із зображеннями, фотознімками з плакатами про зниклих безвісти, а так само переписки про пошук зниклого безвісти.
Зміст повідомлень у переписках між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 свідчить про стосунки, які притаманні подружжю, а саме ОСОБА_2 повідомляє про своє місцезнаходження, також ОСОБА_1 неодноразово повідомляє про направлення посилки із необхідними речами та продуктами, пише йому слова «цілую», «обіймаю», «любимо тебе», «бережи себе». Загальний зміст переписки між заявницею та ОСОБА_2 безумовно підтверджує наявність між ними дуже близьких і теплих стосунків, намір підтримувати ці стосунки і надалі, продовжувати спільне життя.
Надавши оцінку зазначеним вище доказам, наданим заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без шлюбу у їх сукупності доводять факт існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сімейних стосунків, взаємної підтримки, та свідчать про те, що між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні саме подружжю, в тому числі факт спільного проживання, ведення спільного господарства, виховування сина заявниці, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, переписки між ОСОБА_1 і ОСОБА_17 , наявність спільних світлин протягом певного періоду їхнього спільного проживання починаючи із 2007 року і до моменту зникнення безвісти ОСОБА_18 25 березня 2025 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з безвісти зниклим військовослужбовцем необхідно заявнику ОСОБА_1 для отримання статусу члена сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подальшої комунікації з військовими частинами а також з іншими службами для встановлення обставин зникнення безвісти чоловіка, з яким вони проживали та мати можливість користуватися правами і обов`язками під час пошуку безвісти зниклих осіб. До того ж наразі ОСОБА_1 не може бути потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки не має на це процесуального статусу як близьких родичів чи членів сім`ї. 
Відтак, встановлення цього факту має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки породжує її право на отримання відомостей щодо безвісти зниклого ОСОБА_2 .
Як визначено частиною 1 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).
Крім цього, під час розгляду справи встановлено, що заінтересована особа, ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , не заперечує щодо задоволення заявлених вимог про встановлення факту проживання заявника зі військовослужбовцем ОСОБА_2 , який зник безвісти 25 березня 2025 року під час виконання бойових дій біля населеного пункту Бурлацьке Волноваського району Донецької області.
Щодо тверджень представника заінтересованої особи, Міністерства оборони України про те, що заява про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право суд зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Чинне законодавство України розглядає окреме провадження встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні іншої як універсальну процесуальну форму (пункт 5 частини другої статті 293, пункт 2 частини першої статті 315 ЦПК України).
Окреме провадження характеризується безспірністю, тобто ніхто не заперечує те право, для реалізації якого заявнику треба встановити юридичний факт (частина шоста статті 294 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч.1 ст.315ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження.
У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду розглядала питання юрисдикційності справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги, де, серед іншого, виснувала, що між особою і Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Під час розгляду цієї справи не виявлено, що виник спір про право, зокрема, майновий спір, а також спір між військовою частиною у якій проходив службу військовослужбовець та матір`ю зниклого безвісти.
Саме по собі посилання заінтересованої особи на наявність спору про право не робить розгляд заяви автоматично спірним. Зі змісту заяви заінтересованої особи убачається не спір про отримання грошової допомоги, а її заперечення проти встановлення юридичного факту, що не є спором про право.
Про уникнення зайвого формалізму та недопущення штучного створення підстав для подвійних спорів указаної категорії справ, висловився також Велика Палата Верховного Суду ( 11.02.2026 року) в справі № 308/17634/23.
Із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 не вбачається спір про право, оскільки метою встановлення цього факту є отримання заявницею статусу особи, яка має право на інформацію щодо зниклого безвісти військовослужбовця, а також для визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що факти, які прохає встановити заявник знайшли своє підтвердження перевіреними судом доказами, суд вважає, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд  
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити повністю.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 25 березня 2025 року у ході бойових дій біля населеного пункту Бурлацьке Волноваського району Донецької області, однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.  

Суддя