ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5109/25  Номер провадження 22-ц/814/881/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Лепій Ольги Вікторівни на рішення Київського районного суду міста Полтави від 12 вересня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року ТОВ «Новий колектор» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 130923-9 від 13.09.2023, відповідно до п. 5.1.1. якого фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору.
Позивач зазначав, на виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 11.12.2018- 010001021 від 11.12.2018 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_3 .
Вказував, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_3 11.12.2018 укладено кредитний договір (оферти) № 11.12.2018-010001021 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 000,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%.
Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 16020,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 9000 грн. та за відсотками – 2520 грн., а також штраф у розмірі 4500 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 кредитного договору № 11.12.2018-010001021 від 11.12.2018).
Просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № 11.12.2018-010001021 від 11.12.2018 у розмірі 16 020 (шістнадцять тисяч двадцять гривень 00 коп.) та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 12 вересня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № 11.12.2018-010001021 від 11.12.2018 у розмірі 16020 грн, суму понесених судових витрат у розмірі 2422,40 грн, всього 18442 грн. 40 коп.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права , буз урахування позиції відповідача викладеної у відзиві.
Зазначає, що до матеріалів позовної заяви позивачем не надано доказів перерахування саме відповідачу грошових коштів за кредитним Договором від первинного позикодавця (кредитодавця), не надано платіжне доручення про переказ коштів саме на рахунок відповідача за вищевказаним Договором, чи доказів зарахування цих коштів за іншим кредитним договором 22.11.2018-010000836 від 22.11.2018 (зарахування зустрічних позовних вимог, як зазначає позивач).
Апелянт вказує, що доказів надання грошових коштів за кредитним договором 22.11.2018- 010000836 від 22.11.2018 матеріали справи не містять, його прострочення і припинення саме цього зобов`язання шляхом зарахування зустрічних позовних вимог за кредитним договором № 11.12.2018-010001021 від 11.12.2018, також, позивачем не надано підтвердження сплати первісним кредиторам коштів за Договорами факторингу.
Окрім того, скаржник зазначає, що доказів, які б підтверджували надання ТОВ «Новий Колектор» попередньому кредитору ТОВ «Споживчий Центр» грошових коштів за передачу права вимоги згідно Договору факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 року представником позивача суду не надано. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факт переходу до нього прав вимоги до ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) за кредитним договором № 11.12.2018-010001021 від 11.12.2018 року від первісного кредитора ТОВ «Споживчий Центр».
Зважаючи на що відповідач просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 12 вересня 2025 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Встановлено, що 11 грудня 2018 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙЦЕНТР» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №11.12.2018-010001021 шляхом підписання Заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти).
Відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 9 000 гривень строком на 14 календарних днів з дати надання (первинний строк). Сума кредиту у розмірі 9000 гривень та проценти у розмірі 2 520 гривень сплачуються до 25 грудня 2018 року.
Вказана Заявка підписана ОСОБА_3 одноразовим ідентифікатором «4047».
Згідно з пунктом 1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 11 грудня 2018 року, за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, та проценти за користування кредитом встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
У пункті 8.1 пропозиції зазначено, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитора.
У цій Пропозиції зазначено, що кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови:
- дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на сайті кредитора;
- заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрана ним на конкретних умовах та їх схвалення кредитором;
- відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону вказаний при його ідентифікації на сайті .
На підтвердження факту надання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 9000 гривень та користування ними позивачем надано карточку субконто боржника .
Звертаючись до суду із даним позовом ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» у позовній заяві зазначило, що 13.09.2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено договір факторингу № 130923-9, на підтвердження чого додається копія договору факторингу.
Вказаний договір факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 року до позовної заяви додано не було.
Натомість ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до позовної заяви було додано Перелік №1, що є Додатком 1 до договору факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 року, підписаному ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», у якому зазначено боржників, право вимоги до яких відступає клієнт факторові.
У вказаному переліку під номером 10300 значиться боржник ОСОБА_3 і відомості щодо кредитного договору: № 11.12.2018-010001021 від 11.12.2018 на загальну суму заборгованості 16020грн.
З довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №11.12.2018-010001021 від 11.12.2018,виданої ТОВ«НОВИЙ КОЛЕКТОР» 18 червня 2025 року за №26482 /25 -ДПЗ вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 становить 16020гривень: 9000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 7020 гривень заборгованість за відсотками та штрафами.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконала умови укладеного з ТОВ «Споживчий центр» кредитного договору №11.12.2018-010001021 від 11.12.2018 року про надання споживчого кредиту в розмірі 9000 грн., не повернула отриману у кредит суму, не сплатила нараховані за користування кредитом відсотки.
Посилання відповідача на те, що без доказів оплати за договором факторингу відсутній перехід права вимоги від попереднього кредитора до ТОВ «Новий колектор» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» при укладенні договору факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 року не пов`язували перехід права вимоги до позичальників саме з моментом оплати ціни вказаного договору.
Так, згідно з пунктами 2.4, 2.5 договору факторингу право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передачі переліку (додаток №1), після чого до фактора переходять всі права та обов`язки клієнта як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.
Долучені до позову докази , зокрема , акт прийому-передачі переліку №1 від 13.09.2023 року (додаток №1) та перелік №1 (додаток №2) до договору факторингу є достатніми доказами на підтвердження у позивача прав вимоги до відповідача.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Лепій Ольги Вікторівни – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 12 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов 

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов