ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 215/8738/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року (суддя Бондар М.В.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ №1» Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень),- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ №1» Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ №1» Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень).
Позивачем була подана апеляційна скарга, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції за територіальною підсудністю згідно ч.8 ст.29 КАС України.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Також, позивачем було подано клопотання, в якому позивач, просить, зокрема, продовжити строк для подання відповіді на відзив.
Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Судом апеляційної інстанції строк для подання відповіді на відзив позивачу не встановлювався, таким чином підстави для його продовження відсутні.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За визначенням пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до положень частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;
2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;
4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;
5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;
6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;
7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;
8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;
9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;
10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;
11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;
12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";
13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;
14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення публічно-приватного партнерства;
15) спорах щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері проведення конкурентних процедур з відбору приватного партнера, концесіонера;
15-1) спорах щодо оскарження законності укладення договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору, законності змін, внесених до договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору;
16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.
Зі змісту адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради, яке відповідно до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зареєстровано в установленому порядку як юридична особа, за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, є закладом охорони здоров`я і не наділене владно-управлінськими функціями, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, оскільки спір виник, як це вбачається із позову з приводу ненадання рецепту на ліки.
Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не містить ознак публічно-правового спору, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.170 КАС України про відмову у відкритті провадження.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ №1» Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 23 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш