20.04.26
22-ц/812/846/26
Справа №484/6100/25     Головуюча у 1-й інстанції Медведєва Н. А.
Провадження № 22ц/812/846/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 квітня 2026 року      м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
поданої від її імені представником ОСОБА_2 ,
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 лютого 2026 року, ухваленого під головуванням судді Медведєвої Н. А. в залі суду в місті Первомайську Миколаївської області об 11 годині 45 хвилині, зі складанням повного судового рішення, у справі
за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,
Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» 
(далі- ПрАТ СК «Колоннейд Україна»),
треті особи- Акціонерне товариство (далі АТ) «Креді Агріколь Банк», 
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Укравіт Сайенс Парк» 
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

В С Т А Н О В И Л А:

31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через представника ОСОБА_2 , звернулася з позовом ПрАТ СК «Колоннейд Україна» та ОСОБА_3 про відшкодування 20 000 грн моральної шкоди та 63 483 грн 36 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належному їй автомобілю з вини водія ОСОБА_3 . 
В обґрунтування позову посилалася на те, що 5 червня 2025 року відповідач ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Toyota Proace», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункти 12.1. 14.2б ПДР та здійснив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, тим самим завдавши механічних пошкоджень належному їй транспортному засобу.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення відповідно до санкції статті. 
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Proace», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ СК «Колоннейд Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності із лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого у розмірі 160 000 грн. 
Втім, за рішенням ПрАТ СК «Колоннейд Україна» позивачці відшкодовано лише 82 016 грн 64 коп. страхового відшкодування.
Згідно до висновку №36-25 про незалежну оцінку майна, складеного на її замовлення, вартість матеріального збитку, заподіяного їй пошкодженням належного автомобіля внаслідок ДТП, становить 122 043 грн 49 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля дорівнює 309 682 грн 69 коп. 
З цим висновком страхова компанія не погодилась, оскільки самостійно провела експертне дослідження, де була врахована вартість найдешевшого ремонту та деталей, які не відповідають належній якості. 
У подальшому, у вересні 2025 року під час відновлення автомобіля позивачка придбала деталі на автомобіль на загальну суму 81 500 грн та сплатила за послуги ТОВ «Сила-Інвест» з ремонт 64 000 грн, витративши загальну суму у розмірі 145 500 грн.
За наведеного сума невідшкодованого матеріального збитку становить 63 483 грн 36 коп., яку позивачка просить стягнути з ПрАТ СК «Колоннейд Україна» 
Також внаслідок ДТП було порушено нормальний спосіб життя позивачки, вона перенесла нервове потрясіння, емоційний стрес та зазнала душевних страждань, та була змушена докладати додаткових зусиль для відновлення пошкодженого автомобіля і для захисту своїх прав, оскільки була позбавлена можливості користуватись автомобілем більше трьох місяців, що для неї, як для особи з інвалідністю другої групи, яка має стійкі порушення функціонування організму є важливою необхідністю задля своєчасного отримання лікування. За наведеного оцінила завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, яку просилась стягнути у рівних частинах з кожного з відповідачів. 
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 вважав пред`явлений позов необґрунтованим, з огляду на те, що відповідачем ПрАТ СК «Колоннейд Україна», як страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, виконано свої зобов`язання у повному обсязі, оскільки сплачено на користь позивачки суму страхового відшкодування, визначеного згідно експертного висновку у розмірі 82 016 грн 64 коп. 
Посилався на те, що під час пригоди керував транспортним засобом на підставі виконання трудових обов`язків за трудовим договором, укладеним між ним як працівником та ТОВ «Укравіт Сайенс Парк» як роботодавцем, яке є належним володільцем автомобіля за договором лізингу, укладеного з його власником АТ «Креді Агріколь Банк».
Також вважав відсутніми підстави для стягнення з нього на користь позивачки моральної шкоди з огляду на те, що така шкода має відшкодовуватись власником транспортного засобу, враховуючи принципи розумності виваженості і справедливості. 
Просив розглянути справу за його відсутності. 
У відзиві на позовну заяву відповідач ПрАТ СК «Колоннейд Україна» вважало поданий позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки страховою компанією виконано свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування, розрахованого спеціалістом компанії у відповідності до вимог закону «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині матеріальної шкоди. Підстав для виплати страховою компанією грошової компенсації за заподіяну моральну шкоду немає, оскільки за умовами договору вона виплачується лише у випадках заподіяння шкоди потерпілій особи, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 
За наведеного просив суд відмовити у задоволенні пред`явленого позову. 
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 грудня 2025 року до участі у справі у якості третіх осіб залучено АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Укравіт Сайенс Парк». 
У грудні 2025 року третьою особою АТ «Креді Агріколь банк» надано додаткові пояснення, в яких товариство зазначило, що не є особою, яка може нести відповідальність за завдану шкоду транспортним засобом «Toyota Proace», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки між банком та третьою особою ТОВ «Укравіт Сайенс Парк» 20 березня 2024 року укладено договір фінансового лізингу, відповідно до якого банк передав автомобіль, яким керував під час ДТП водій ОСОБА_3 , на умовах лізингу ТОВ «Укравіт Сайенс Парк» у тимчасове користування та володіння за плату, за умовами якого до лізингоодержувача перейшли усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу. 
Просив розглянути справу за його відсутності. 
Третьою особою ТОВ «Укравіт Сейенс Парк» до місцевого суду теж надано пояснення, в яких товариство просило відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що позовні вимоги пред`явлені до ПрАТ СК «Колоннейд Україна» та сума, заявлена до відшкодування в межах суми страхового відшкодування за умовами договору страхування та передбачає відповідальність виключно страхової компанії. Позовні вимоги щодо моральної шкоди вважало недоведеними та зазначало, що сам по собі факт обмеження у користуванні майном не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не свідчить про наявність душевних страждань чи немайнових втрат. 
Просило розглянути справу за відсутності представника товариства. 
У відповіді на відзиви, що надійшли до суду, позивачка, діючи через свого представника, надала загальну відповідь, в якій наполягала, що нею правильно визначено відповідача як особу, з якої слід стягнути матеріальну шкоду, а сам факт понесених нею моральних страждань є очевидним. 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що поданий ОСОБА_1 позов пред`явлений як в частині матеріальної шкоди, так і в частині моральної шкоди до неналежних відповідачів. 
В апеляційній скарзі позивачка, діючи через свого представника, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність фактичним обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.
В обґрунтування доводів скарги зазначала, що нею відновлено пошкоджений автомобіль на загальну суму 145 500 грн, яка складається з вартості деталей та ремонтних робіт, внаслідок чого після отримання нею страхового відшкодування від ПрАТ СК «Колоннейд Україна» у розмірі 82 016 грн 64 коп., залишається сума невідшкодованого збитку у розмірі 63 483 грн 36 коп., яку вона просить стягнути саме зі страхової компанії, яка є належним відповідачем, оскільки позовна вимога пред`явлена в межах ліміту страхового відшкодування за один страховий випадок, визначений у загальному розмірі 1 250 000 грн.
Посилалась на відповідну судову практику.
Також у змісті скарги навела обґрунтування понесеної моральної шкоди та наполягала на її стягненні з кожного із відповідачів у зазначеному у позові розмірі, вважаючи її заподіяння очевидним.
Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи не надано. 
Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 11 березня та 9 квітня 2026 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
З матеріалів справи вбачається, що 5 червня 2025 року о 10 годині в місті Первомайську по вулиці Нацгвардійській, 41А відповідач ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Proace», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення пунктів 2.1, 14.2б Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивачки ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб марки «Audi Q7» отримав пошкодження лівого переднього крила та лакофарбового покриття переднього бамперу (а.с.10). 
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення (а.с.10).
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Proace», державний номерний знак НОМЕР_1 ,  яким є третя особа АТ «Креді Агріколь Банк», застрахована відповідачем ПрАТ СК «Колоннейд Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування №228206237 від 4 квітня 2025 року, за умовами якого визначена гранична межа страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілих осіб у загальному розмірі 1 250 000 грн та у розмірі 250 00 грн на одну потерпілу особу (а.с.144-145).
Тому, 6 червня 2025 року позивачка звернулась із заявою про отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної застрахованим транспортним засобом, до страховика ПрАТ СК «Колоннейд Україна» (а.с.84). 
Одночасно, 19 червня 2025 року ОСОБА_1 з власної ініціативи звернулася до спеціаліста-оцінщика для проведення окремої оцінки пошкодженого та належного їй автомобіля з метою визначення вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП (а.с.14).
За результатами огляду транспортного засобу «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_2 , проведеного 10 червня 2025 року представником страхової компанії та складенням ним ремонтної калькуляції, 6 серпня 2025 року ПрАТ СК «Колоннейд Україна» складено страховий акт про розрахунок суми заподіяних збитків у розмірі 82 016 грн 64 коп., які підлягають відшкодуванню потерпілій ОСОБА_1 та які їй сплачені 7 серпня 2025 року (а.с.82, 88-93, 12). 
Втім, отримавши суму відшкодування від страховика та 5 жовтня 2025 року висновок оцінки №36-25, проведеної на підставі її особистого звернення, ОСОБА_1 не погодилася із сумою виплати, оскільки за звітом № 36-25 вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням її транспортного засобу в запчастинах з урахуванням ПДВ та з урахуванням 70% його зносу, визначена у більшому розмірі - в сумі 122 043 грн 49 коп., а вартість відновлювального ремонту в запчастинах з урахуванням ПДВ без врахування зносу автомобіля в розмірі 309 682 грн 69 коп. ( а.с.13), а тому знову звернулася до страховика.
На звернення ОСОБА_1 до страховика, останній повідомив їй про неможливість здійснення страхового відшкодування за наданим нею розрахунком, з огляду на те, що він є завищеним, належний їй транспортний засіб перебуває в експлуатації більше 5 років, гарантійні зобов`язання виробником надано не було, внаслідок чого вартість деталей, які підлягають заміні взято по ціні неоригінальних запчастин (а.с.84).
За частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За такого та у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, з документальним підтвердженням цієї суми, з переліком складових частин, що потребують ремонту, підтвердженого актом огляду представника страховика або висновку суб`єкта оціночної діяльності, а також вартість матеріалів, необхідних для проведення відповідного ремонту, вартість робіт з ремонту. 
При тому для транспортного засобу, старше за п`ять років, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу. 
Якщо ж транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Крім того страховик разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі її документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадку, передбаченому абзацем 4 частини 4 статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коли представник страховика не оглянув пошкоджений транспортний засіб.
Втім, за матеріалами справи, зокрема, з наданих до суду протоколів огляду пошкодженого транспортного засобу слідує, що його оглянуто представником страховика – суб`єктом оцінки 10 червня 2025 року (а.с.80) і додатково суб`єктом оцінки за вимогою позивачки 19 червня 2025 року (а.с.21), на підставі яких страховику надана ремонтна калькуляція станом на 14 липня 2025 року, за якою складено страховий акт від 6 серпня 2025 року на суму заподіяних матеріальних збитків в розмірі 82 016 грн 64 коп. (а.с.82), та ремонтна калькуляція станом на 5 червня 2025 року з висновком за звітом оцінки №36-25 від 5 жовтня 2025 року на суму збитку 122 043 грн 49 коп. (а.с.13-31).
Проведене дослідження за власною ініціативою оплачено позивачкою на суму 6 000 грн (а.с.32), розмір якого пред`явлений до стягнення, як до страховика ПрАТ СК «Колоннейд Україна», так і до відповідача ОСОБА_3 .
Між тим, підстави для стягнення такої суми з відповідача ПрАТ СК «Колоннейд Україна» відсутні, у зв`язку з виконанням страховиком свого обов`язку з огляду пошкодженого транспортного засобу у відповідності до положень частини 6 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що саме по собі виключає підстави для відшкодування страховиком витрат потерпілої особи, пов`язаних з проведенням оцінки збитку суб`єктом оціночної діяльності, яку потерпіла особа обрала самостійно. 
Натомість, з огляду на проведені представником страховика та суб`єктом оціночної діяльності, на вибір позивачки, дослідження пошкодженого транспортного засобу та складені на їх підставі калькуляцій, слід зауважити, що обидва документа містять суттєві недоліки, а саме. 
У висновку за звітом №36-25 допущено завищення розміру вартості збитку, оскільки такі складові як вартість ремонтно-відновлювальних робіт та вартість необхідних для ремонту матеріалів не відповідають розрахованим загальним сумам цих складових у ремонтній калькуляції, внаслідок чого розміром загальної вартості матеріального збитку є не 122 043 грн 49 коп., а сума в розмірі 116 682 грн 37 коп.
Крім того під час складення ремонтної калькуляції суб`єктом оцінки наведено перелік ремонтних робіт, який не відповідає акту огляду, а саме зняття/встановлення паливного баку та додаткового глушнику (а.с.24), при тому, що розмір ціни вартості годин є меншим, ніж в ремонтній калькуляції, складеної представником страховика – суб`єктом оціночної діяльності (а.с.24, 88).
В той же час у ремонтній калькуляції №115-07-25, складеною представником страховика, виходячи із більшого розміру вартості ремонтних робіт, загальна сума є меншою, ніж у висновку №36-35, при тому сума фарбування є значно вищою, ніж у висновку. Але головним, що відрізняє наданий висновок та страховий акт є відсутність у ремонтній калькуляції страховика вартості диска колеса з урахуванням зносу або без, незважаючи на те, що в акті огляду зазначено про необхідність його заміни (а.с.25, 80-81, 80 (90)).
Сам пошкоджений автомобіль позивачкою відновлено на загальну суму 145500 грн (а.с.33-35), зокрема, і з врахуванням проведення робіт та заміни деталей, необхідність яких не передбачена ні ремонтною калькуляцією страховика, ані ремонтною калькуляцією, доданою до висновку №36-35.
Таким чином, за наведених обставин слід дійти висновку, що сума, визначена страховиком, яка виплачена на користь позивачки в розмірі 82 016 грн 64 коп. є по своїй суті правильною та справедливою, крім відсутності врахування та виплати за запчастину, що підлягала заміні – диску колеса, який за новою вартістю у висновку №36-35 визначено в розмірі 94 032 грн, що з урахуванням зносу транспортного засобу складає 28 209 грн 60 коп., однак фактично заміна якого проведена за меншою вартістю у розмірі 25 000 грн (а.с.34).
Тому, виходячи із умов страхування цивільно-правової відповідальності, з відповідача ПрАТ СК «Колоннейд Україна» на користь позивачки слід стягнути 25 000 грн, як недоплачену їй суму страхового відшкодування, яка не перевищує визначеного оцінщиками розміру матеріального збитку та фактично понесена позивачкою, внаслідок відновлення пошкодженого автомобіля.
Підстави для стягнення іншої частини суми, яка заявлена позивачкою, відсутні, виходячи із мотивів наведених колегією суддів вище.
На вказані обставини суд першої інстанції належним чином увагу не звернув, та помилково відмовив у стягненні майнової шкоди з ПрАТ СК «Колоннейд Україна» на користь позивачки ОСОБА_1 , внаслідок чого з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення цих вимог, пред`явлених до ПрАТ СК «Колоннейд Україна» та без стягнення витрат на оцінку не як розміру відшкодування, і не як судових витрат, оскільки випадки сплати страховиком за оцінку, здійснену потерпілою особою, врегульовані спеціальним законом і обставини для їх відшкодування судом не встановлено.
В той же час, враховуючи встановлені колегією суддів обставини, слід дійти висновку про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ СК «Колоннейд Україна» компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000грн, оскільки умовами договору її відшкодування передбачено виключно в частині заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілих осіб, а не при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих осіб.
За частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частиною 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до пункту 5 цієї ж постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
За наведеного та враховуючи те, що обов`язок ПрАТ СК «Колоннейд Україна» з відшкодування шкоди виникає виключно з підстав, визначених у договорі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та його виконання передбачено в порядку зобов`язального права, у суду першої інстанції, як і у колегії суддів немає підстав для стягнення цього виду шкоди зі страховика в порядку деліктних правовідносин.
За такого підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні.
Стосовно підстав для стягнення іншої суми грошової компенсації моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 , як безпосереднього заподіювача шкоди, то на переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно врахував положення статті 1172 ЦК України, за якими шкоду, що завдана працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків відшкодовує юридична чи фізична особа, з якою заподіювач шкоди перебуває у трудових відносинах. 
Тому, з огляду на положення цієї статті ЦК України ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення під час здійснення ним трудових обов`язків на підставі трудового договору з ТОВ «Укравіт Сайенс Парк», яке у відповідності до акту та умов договору фінансового лізингу № FL33752928-0324-36HS-T-360 від 20 березня 2024 року, укладеного з АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с.105-119) є належним володільцем транспортного засобу «Toyota Proace», державний номерний знак НОМЕР_1 , та надало його відповідачу як працівнику товариства для службового використання (а.с.74-76) 
Оскільки роботодавець ТОВ «Укравіт Сайенс Парк» залучений до участі у справі в якості третьої особи підстави для вирішення питання про можливість стягнення з нього компенсації моральної шкоди у суду немає.
Враховуючи наведене підстави для скасування рішення суду в частині відмови у стягненні компенсації моральної шкоди з ОСОБА_3 відсутні.
З огляду на часткове задоволення поданої апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог, пред`явлених до ПрАТ СК «Колоннейд Україна», про відшкодування майнової шкоди на суму 25 000 грн, зі страхової компанії на користь позивачки слід стягнути частково сплачені нею витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000 грн.
Крім того у відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача ПрАТ СК «Колоннейд Україна» слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд справи в суді апеляційної інстанції в загальній сумі 906 грн 77 коп.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 лютого 2026 року в частині відмови у стягненні з ПрАТ СК «Колоннейд Україна» матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування недоплаченої суми 25 000 грн та 2 000 грн витрат за правову допомогу в суді першої інстанції. 
В іншій частині рішення суду про відмову у стягненні залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» на користь держави 906 грн 77 коп. загальної суми судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуюча       О. О. Ямкова

Судді        Т. В. Крамаренко 

О. В. Локтіонова