Справа №534/2854/24
Провадження №2/534/836/24

ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
 
ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
30 жовтня 2025 року місто Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Віднійчук І.В., представника позивача – адвоката Кириченко Г.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача – адвоката Матвієнка С.М., 
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Пащенко Тетяна Борисівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, стягнення компенсації вартості частки у спільному майні,

встановив: 
Зміст позовної заяви та її обґрунтування
ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохала - визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 серії НСЕ 956494 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 294; визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 серії НСЕ номер 956495 на земельну ділянку площею 0.2084 га, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 297.
Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідача ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина, яку відповідач прийняв. Позивач ОСОБА_2 , вважаючи, що з підстав проживання однією сім?єю з батьком відповідача - ОСОБА_3 з 1991 року по день смерті останнього вона набула право спільної сумісної власності на майно. 06.11.2020 року вона звернулася до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому заявила наступні вимоги: встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року ОСОБА_2 з ОСОБА_3 до дня його смерті та визнати об`єктами спільної сумісної власності її та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , автомобіль SSANG YONG модель REXTON 2696, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб марки BMW модель 525 2497, 1997 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , транспортний засіб марки МАЗ 64229 14860, 1991 року випуску, № шасі НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 , причіп марки TABBERT 5001, 1980 року випуску, № шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 , транспортний засіб марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_10 , транспортний засіб марки JAWA 350 350, 1979 року випуску, номер шасі НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 , причіп марки ПП АНС 5 Н, 1986 року випуску, номер шасі 2536, державний номерний знак НОМЕР_13 ; визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, по частині кожного транспортного засобу.
Крім того, листом від 09 листопада 2020 року ОСОБА_2 повідомила Горішньоплавнівську державну нотаріальну контору про те, що нею подано до Комсомольського міського суду Полтавської області позовну заяву до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частку у майні, та на підставі пункту 3 Глави 2 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 р., прохала зупинити вчинення нотаріальної дії з видачі відповідачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 .
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року у справі № 534/1680/20 в позові ОСОБА_2 відмовлено повністю. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 у встановлений чинним законодавством 30-денний строк з дня складення повного рішення оскаржила його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу 29 березня 2023 року.
Але в подальшому, а саме: 08 грудня 2023 року з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_2 дізналася, що після ухвалення рішення судом першої інстанції та до апеляційного перегляду такого рішення, а саме: 11 квітня 2023 року, державний нотаріус Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори видав відповідачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_14 за реєстровим номером 294 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та свідоцтво про право на спадшину після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_15 за реєстровим номером 297 на земельну ділянку площею 0.2084 га, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року вищезазначене рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року скасовано, у справі ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволений частково. Встановлено факт проживання однією сім?єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в період з 1 січня 2004 р. по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано об?єктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 а) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; б) автомобіль SSANG YONG модель REXTON 2696, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_16 ; в) транспортний засіб марки BMW модель 525 2497, 1997 року випуску, N? шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_17 ; г) транспортний засіб марки МАЗ 64229 14860, 1991 року випуску, N? шасі НОМЕР_18 , державний номерний знак НОМЕР_19 ; г ) причіп марки TABBERT 5001, 1980 року випуску, N? шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_20 ; д) транспортний засіб марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_21 ; е) транспортний засіб марки JAWA 350 350, 1979 року випуску, номер шасі НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 , ж) причіп марки ІІІ АНС 5 Н, 1986 року випуску, номер шасі 2536, державний номерний знак НОМЕР_22 . 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року постанову Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Задоволено позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у майні. Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2084 га, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, за адресою: АДРЕСА_2 частину транспортного засобу марки «SSANC YONG», модель «REXTON 2696», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_23 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «BMW», модель «525 2497», 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_24 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «МАЗ 64229 14860», 1991 року випуску, номер шасі НОМЕР_25 , державний номерний знак НОМЕР_26 ; 1/2 частину причепу марки «TABBERT 5001», 1980 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_27 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «FORD TRANSIT 1998», 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_10 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «JAWA 350 350», 1979 випуску, номер шасі НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 ; 1/2 частину причепу марки «ПП АНС 5 Н», 1986 року випуску, номер шасі 2536, державний номерний знак НОМЕР_22 . Постанову Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю залишено без змін.
Позивач зверталася до відповідача з тим, щоб в позасудовому порядку вирішити питання спільної власності, зокрема, з пропозицією відповідачу звернутись до нотаріуса з метою внесення змін в порядку статті 1300 ЦК України до виданих свідоцтв про право на спадщину з урахуванням результату касаційного перегляду судових рішень у справі № 534/1680/20, поділу транспортних засобів. Відповідач відмовився добровільно вирішити спір.
Ухвалою суду 27.12.2024 провадження у справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також за клопотанням позивача суд витребував докази та інформацію. 
Після отримання 09.01.2025 доказів та відповіді на виконання вказаної ухвали, представник позивача – адвокат Кириченко Г.В. в судовому засіданні надала заяву про зміну предмету позову, згідно якого просила: визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НСЕ номер 956494 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 294; визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НСЕ номер 956495 на земельну ділянку площею 0.2084 га, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 297; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_15 на загальний легковий автомобіль марки «BMW модель «525», 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 301; визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_28 на спеціальний причіп-спеціальний ПР-фургон житловий марки «TABBERT, моделі 5001, 1980 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 реєстраційний номер НОМЕР_20 , видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 300; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки у праві власності на спеціальний причіп-спеціальний ПР-фургон житловий марки «TABBERT, моделі 5001, 1980 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 у розмірі 90 051, 50 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки у праві власності на легковий автомобіль марки «BMW», модель «525», 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 у розмірі 85 045, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки у праві власності на автомобіль SSANG YONG модель REXTON 2696, 2008 року випуску № шасі НОМЕР_1 у розмірі 158 210, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки у праві власності на транспортний засіб марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 у розмірі 84 630, 00 грн. Просить також відстрочити сплату ОСОБА_2 судового збору у розмірі 9 024, 17 грн. за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.
Ухвалою суду від 09.06.2025 заяву представника позивача – адвоката Кириченко Г.В. про зміну предмета позову було задоволено. Прийнято до розгляду позовні вимоги представника позивача-адвоката Кириченко Г.В. викладені в заяві про зміну предмета позову у справі №534/2854/24 .
Ухвалою суду від 28.05.2025 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 
Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Кириченко Г.В. позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовних заявах. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Матвієнко С.М. в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість і безпідставність вимог позивача, оскільки відповідач в установленому законом порядку, отримав спадкове рухоме і нерухоме майно, після смерті свого батька ОСОБА_3 . 
Представник відповідача – адвокат Матвієнко С.М. посилався на те, що до позивачкою обрано невірний спосіб захисту. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. 
Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина на майно. 
Згідно матеріалів спадкової справи №128/2020 ОСОБА_1 син померлого ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 29.01.2020 державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б., зареєстрованим в реєстрі №73. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 заповів все своє майно де б воно не було та з чого не складалось сину ОСОБА_1 та поклав на нього обов`язок надати право довічного проживання в житловому будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_2 
ОСОБА_2 зверталась до нотаріальної контори з заявою про те, що нею подано до Комсомольського міського суду Полтавської області позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на частку у майні. 
Також в матеріалах спадкової справи наявна копія рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.02.2023 про відмову у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_2 з відміткою про набрання законної сили 27.02.2023 (а.с.90-95).
Згідно свідоцтва про спадщину серії НСЕ номер 956494 ОСОБА_1 отримав спадщину , яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 294 (т.1 а.с. 101 зворотна сторона). 
Також ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_15 на земельну ділянку площею 0,2084 га, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 297 (а.с. 108 зворотна сторона). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_15 на загальний легковий автомобіль марки «BMW модель «525», 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 301 (т. 1 а.с.113). Видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_28 на спеціальний причіп-спеціальний ПР-фургон житловий марки «TABBERT, моделі 5001, 1980 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 реєстраційний номер НОМЕР_20 , видане державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори 11 квітня 2023 року за реєстровим номером 300 ( т.1 а.с.111). 
Згідно постанови Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року вищезазначене рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року скасовано, у справі ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволений частково. Встановлено факт проживання однією сім?єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в період з 1 січня 2004 р. по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано об?єктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 а) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; б) автомобіль SSANG YONG модель REXTON 2696, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_16 ; в) транспортний засіб марки BMW модель 525 2497, 1997 року випуску, N? шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_17 ; г) транспортний засіб марки МАЗ 64229 14860, 1991 року випуску, N? шасі НОМЕР_18 , державний номерний знак НОМЕР_19 ; г ) причіп марки TABBERT 5001, 1980 року випуску, N? шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_20 ; д) транспортний засіб марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_21 ; е) транспортний засіб марки JAWA 350 350, 1979 року випуску, номер шасі НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 , ж) причіп марки ІІІ АНС 5 Н, 1986 року випуску, номер шасі НОМЕР_29 , державний номерний знак НОМЕР_22 . 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року постанову Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Задоволено позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у майні. Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2084 га, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, за адресою: АДРЕСА_2 частину транспортного засобу марки «SSANC YONG», модель «REXTON 2696», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_23 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «BMW», модель «525 2497», 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_24 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «МАЗ 64229 14860», 1991 року випуску, номер шасі НОМЕР_25 , державний номерний знак НОМЕР_26 ; 1/2 частину причепу марки «TABBERT 5001», 1980 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_27 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «FORD TRANSIT 1998», 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_10 ; 1/2 частину транспортного засобу марки «JAWA 350 350», 1979 випуску, номер шасі НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 ; 1/2 частину причепу марки «ПП АНС 5 Н», 1986 року випуску, номер шасі НОМЕР_29 , державний номерний знак НОМЕР_22 . Постанову Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю залишено без змін.
Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_2 суд враховує наступне.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до положень частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.
Згідно зі статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Звертаючись до суду з позовом у справі ОСОБА_2 посилалась на неврахування її права при видачі оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з чим заявляє вимогу про визнання виданих свідоцтв недійсними.
Недійсність свідоцтва обумовлена певними «вадами», які існували в момент його видачі (зокрема, особа, якій видане свідоцтво, не мала права на спадкування, нікчемність заповіту). Тобто підстава недійсності свідоцтва як документа має існувати в момент його видачі.
Свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним у випадку доведення існування «вад» на момент його видачі, які свідчать про те, що особа, якій видано свідоцтво, не мала права на спадкування (особа не є спадкоємцем, спадкоємці попередньої черги прийняли спадщину, заповіт є нікчемним тощо).
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21)).
Свідоцтво про право на спадщину по своїй суті не є правочином. Як наслідок до конструкції недійсність свідоцтва про право на спадщину положення ЦК України та інших законів про правочини, зокрема й норми як § 1, так і § 2 глави 16 ЦК України, не можуть бути застосовані.
Недійсність документу (свідоцтво про право на спадщину) як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність документу (свідоцтво про право на спадщину) не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
За згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. 
В позові позивач зазначала, що існують підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивач вважає, що її право на спірне майно порушене.
Вимоги про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину позивачем не заявлялися. 
Позивачем не надано суду будь-яких доказів, щодо неможливості зареєструвати нею своє право власності на спадкове майно, на підставі судових рішень, якими фактично захищені її права і за нею визнано право власності на частину спадкового майна померлого ОСОБА_4 (т1. а.с. 18-26). 
Як зазначалося вище свідоцтво про право на спадщину по своїй суті не є правочином. Як наслідок до конструкції недійсність свідоцтва про право на спадщину положення ЦК України та інших законів про правочини, зокрема й норми як § 1, так і § 2 глави 16 ЦК України, не можуть бути застосовані; передбачені положеннями статей 1300 та 1301 ЦК України правові конструкції "внесення змін до свідоцтва про право на спадщину" та "визнання свідоцтва про право на спадщину" є різними. Недійсність свідоцтва обумовлена певними "вадами", які існували в момент його видачі (зокрема, особа, якій видане свідоцтво, не мала права на спадкування, нікчемність заповіту). Тобто підстава недійсності свідоцтва як документа має існувати в момент його видачі. Підстави внесення змін до свідоцтва не пов`язані з протиправною поведінкою (це можуть бути, зокрема, обставини які існували, але не були відомі усім учасникам спадкових відносин або ж виникли тільки після видачі свідоцтва про право на спадщину).
Тобто враховуючи наведене підстав для недійсності в момент видачі свідоцтва не існувало.
Суд вважає, що свідоцтва про право на спадщину видані ОСОБА_1 на підставі дійсного заповіту та чинного законодавства, порушень під час його видачі виявлено не було, отже враховуючи, що на момент видачі свідоцтва обставини щодо 1/2 частини майна позивача в спадковому майні, після смерті ОСОБА_1 були не відомі, ці факти не можуть бути підставою для скасування свідоцтв про право на спадщину.
Щодо вимог позивача про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні, суд зазначає наступне. 
В своїй позовній заяві позивач вказує, що вона зверталася до ОСОБА_1 з тим, щоб в позасудовому порядку вирішити питання спільної власності, зокрема, шляхом звернення відповідача до нотаріуса з метою внесення змін в порядку статті 1300 ЦК України до виданих свідоцтв про право на спадщину з урахуванням результату касаційного перегляду судових рішень у справі № 534/1680/20, поділу транспортних засобів. 
Однак будь - яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду позивачем надано не було. 
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Тобто при вирішенні спору в частині вимог позивачки про грошову компенсацію її частки підлягають застосуванню норми статті 358,364 ЦК України. Частина перша в імперативному порядку встановлює, що право спільної часткової власності здійснюється за згодою співвласників. Необхідно почергово перевірити наявність умов, передбачених кожною з наступних частин. Спочатку чи є між співвласниками згода щодо користування спільним майном. Якщо ні, наступним кроком є визначення порядку володіння та користування спільним майном. Тобто в даному випадку відсутні підстави, тому що позивачкою не використані способи захисту, визначені законом.
Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що закріплено у частині 6 статті 81 ЦПК України.
Так на підтвердження вартості майна, а саме транспортного засобу марки «Tabbert» моделі «5001» 1980 р.в., суду надано інформаційну довідку ТОВ «Фактор -Експерт», відповідно до якої орієнтовна ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 180 103 грн (а.с.206). 
Згідно інформаційної довідки ТОВ «Фактор -Експерт», вартість колісного транспортного засобу марки «BMW», моделі 525, 1997 р.в., складає 170090 грн (а.с.217), вартість транспортного засобу марки SSANG YONG моделі REXTON 2696, 2008 року випуску, складає 316420 грн (а.с.229), вартість транспортного засобу марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, складає 169260 грн (а.с.239).
Оцінюючи зазначені докази, суд приходить до висновку, що інформаційні довідки ТОВ «Фактор -Експерт», в силу ст. ст. 79, 80 ЦПК України, не є достовірним та достатнім доказом вартості транспортних засобів на момент розгляду справи.
Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Разом з тим, інформація надана суб`єктом оціночної діяльності не є висновком експерта і у ній не зазначено, що суб`єкт оціночної діяльності обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиву інформацію.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Ураховуючи те, що інформація надана суб`єктом оціночної діяльності не є належним та допустимим доказом, отже позивачем не доведено, ринкову вартість транспортних засобів. 
На підставі наведеного та встановленого судом у сукупності наданих та добутих доказів, суд приходить до переконливого висновку, що зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право спадщину, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності та стягнення компенсації вартості частки у спільному майні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України  судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до ухвали Горішньолпавнівського міського суду Полтавської області від 09.06.2025 було відстрочено позивачу сплату судового збору в розмірі 7812,97 грн. до ухвалення судового рішення по суті спору. Отже з позивача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 7812,97 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 207, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 17, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України

у х в а л и в :
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Пащенко Тетяна Борисівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, стягнення компенсації вартості частки у спільному майні – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 7812,97 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.
Суддя Т.О.Куц 

Позивач: ОСОБА_2 , адреса 
АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_1 , 
АДРЕСА_1 .