ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2468/20	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Панова І.Ю.,
Судді Зварич О.В.,
Ржепецький В.О.
Секретар судового засідання: Фарина Х.І.
за участю представників сторін:
від скаржника: Цимбрило Н.О.;
розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області б/н від 13.02.2026 (вх. №01-05/413/26 від 13.02.2026)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 (повний текст ухвали складено 10.02.2025)
у справі: №914/2468/20 (суддя Чорній Л.З.)
за заявою: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області
про банкрутство Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області”
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог заяви і ухвали суду першої інстанції.
В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2468/20 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про банкрутство Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ 22380635).
Ухвалою суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ 22380635); визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” у розмірі 5 493 720,06 грн, з яких: 5 247 836,15 грн – основного боргу (безспірні), 159 567,83 грн – штрафних санкцій та 86 316,08 грн – пені, а також, 21 020,00 грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області”; введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” строком на сто сімдесят календарних днів до 31.03.2021 та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича (свідоцтво № 1936 від 18.12.2019 р., адреса: вул. Ватутіна, 67, с. Потік, Київська область, 08824).
12.10.2020 офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ 22380635) за №65345.
Постановою Господарського суду Львівської області від 22.11.2023 року у задоволенні заяви Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” щодо застосування ч. 3 ст. 43, ст. 135 ГПК України від 15.02.2023 за вх. №3975/23 відмовлено; у задоволенні клопотання про забезпечення інвентаризації майна Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” від 25.07.2023 за вх. №18461/23 відмовлено; припинено процедуру розпорядження майном Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ 22380635); припинено повноваження розпорядника майна Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича (свідоцтво № 1936 від 18.12.2019 р.), адреса: вул. Ватутіна, 67, с. Потік, Київська область, 08824; визнано банкрутом Державне підприємство “Виробничо-сервісний центр у Львівській області”; відкрито ліквідаційну процедуру Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області”, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Іваська Святослава Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 558 від 18.03.2013, адреса: 79014, м. Львів, вул. Ялівець, 45в/3; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; у задоволенні заяви арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича про участь у справі та призначення ліквідатором відмовлено; у задоволенні заяви арбітражного керуючого Шимечко Андрія Ярославовича про участь у справі та призначення ліквідатором відмовлено; оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ 22380635) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
22.09.2025 до Господарського суду Львівської області ГУ ДПС у Львівській області подало заяву з грошовими вимогами до Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” на суму 797 293,23 грн.
24.09.2025 року ГУ ДПС у Львівській області подано заяву про збільшення розміру вимог до боржника, а саме: в частині 9 084,00 грн – судового збору по позовному провадженні.
Заява обґрунтована тим, що станом на 01.09.2025 у ДП “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” збільшилась заборгованість перед ГУ ДПС у Львівській області на суму 797 293,23 грн, з яких:
- відшкодування витрат на теплове навантаження за травень-липень 2025 року на суму 65 244,15 грн;
- відшкодування витрат за водопостачання за травень-липень 2025 року на суму 14 128,32 грн;
- відшкодування витрат за електричну енергію за травень-липень 2025 року на суму 69 034,97 грн;
- відшкодування витрат за послуги поводження з побутовими відходами за травень-липень 2025 року на суму 100,18 грн;
- відшкодування витрат за послуги прибирання за травень -липень 2025 року на суму 279 846,41 грн;
- відшкодування витрат за послуги охорони за травень-липень 2025 року на суму 360 881,64 грн;
- відшкодування витрат за телефоні послуги за травень-липень 2025 року на суму 594,66 грн.
- відшкодування послуги проведення вимірів опору контору заземлюючих пристроїв та ізоляції електропроводки силової та освітлювальної мережі на суму 7 462,90грн.
Ліквідатор повідомив про результати розгляду грошових вимог, а саме, що вимоги ГУ ДПС у Львівській області до ДП “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” на загальну суму 797 293,23 грн є необґрунтованими, оскільки не підтверджені долученими до матеріалів заяви доказами.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 у справі №914/2468/20 частково задоволено заяву Головного управління ДПС в Львівській області про визнання кредиторських вимог. Визнано грошові вимоги Головного управління ДПС в Львівській області до Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області”, м. Львів у розмірі 9 084,00 грн. – судового збору, який підлягає включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів. Відмовлено у задоволенні решти заяви Головного управління ДПС у Львівській області з грошовими вимогами до Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” у розмірі 797 293,23 грн.
Ухвала мотивована відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ГУ ДПС у Львівській області грошових вимог у частині 797 293,23 грн, зокрема відсутністю укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг, а також непідписанням боржником поданих рахунків-актів і недоведеністю факту їх направлення та отримання.
Суд першої інстанції виходив з того, що боржник перебуває у процедурі банкрутства, не здійснює господарської діяльності та фактично не користується спірним майном, яке закріплене на праві оперативного управління за ГУ ДПС у Львівській області.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви у зазначеній частині та відмовив у визнанні грошових вимог, водночас визнав обґрунтованими вимоги в частині 9 084,00 грн судового збору, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, із включенням їх до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 13.02.2026. В апеляційній скарзі скаржник скасувати ухвалу в частині невизнання кредиторських вимог в сумі 797 293,23 грн Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 року по справі №914/2468/20 та прийняти нове рішення яким визнати кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Львівській області в повному обсязі в сумі 797 293,23 грн.
Зазначає, що сторони перебувають в одній адмінбудівлі, мають спільні комунікації та єдині вузли обліку енергоносіїв. Відтак, ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» має нести тягар з утримання майна та оплати комунальних послуг пропорційно до займаної площі, незалежно від наявності підписаного договору.
Також, Податковий орган вказує, що через єдність комунікаційних систем він був змушений забезпечувати боржника тепло-, водо- та електропостачанням, оскільки технічна можливість відключення окремих приміщень боржника відсутня та звертає увагу, що приміщеннями боржника користуються орендарі, які здійснюють господарську діяльність та реально споживають комунальні послуги, за які ДП отримує орендну плату, проте не відшкодовує відповідні витрати балансоутримувачу.
25.03.2026 від арбітражного керуючого Іваська С.М. надійшов відзив вих. №23/03-01 від 25.03.2026 (вх. №01-04/2481/26) в якому ліквідатор зазначає, що ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» не підписувало жодних договорів чи актів про надання послуг, вимоги щодо оплати комунальних платежів та витрат на охорону чи прибирання є неправомірними та стверджує, що він не користувався зазначеними у заяві приміщеннями у спірний період. Згідно з даними Державного реєстру речових прав та наказу ДПС України від 2020 року, адмінбудівля по вул. Стрийській, 35 у м. Львові закріплена на праві оперативного управління за самим ГУ ДПС у Львівській області, яке одноособово використовує всю її площу.
Окрім цього, звертає увагу на те, що аналогічні вимоги податкової служби за попередні періоди вже були предметом розгляду у справі №914/2468/20 (914/200/23). Суди апеляційної та касаційної інстанцій вже підтвердили відсутність підстав для нарахування таких витрат за відсутності підписаних актів та розрахунків.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2026 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Ржепецький В.О.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області б/н від 13.02.2026 (вх. №01-05/413/26 від 13.02.2026) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 у справі: №914/2468/20.
Ухвалою суду від 11.03.2026 призначено розгляд справи на 21.04.2026.
У судовому засіданні 21.04.2026 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч 6 ст. 12 ГПК України господарський суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Враховуючи положення ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 у справі №914/2468/20 переглядається в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Головного управління ДПС в Львівській області в сумі 797 293,23 грн.

Предметом судового розгляду є питання наявності та обґрунтованості грошових вимог Кредитора до Боржника у справі про банкрутство.
Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
За змістом наведених у статті 1 КУзПБ термінів, що вживаються для цілей цього Кодексу: грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.
До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.
Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;
кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;
забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;
поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45- 47, 59 КУзПБ.
Абзацом першим частини першої статті 45 КУзПБ унормовано, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
До заяви в обов`язковому порядку додаються, серед іншого, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника (згідно абзацу десятого частини третьої статті 45 КУзПБ).
Відповідно до абзаців третього-п`ятого частини шостої статті 45 КУзПБ вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Апеляційний суд зауважує, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд, у відповідності до норм КУзПБ, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог (наведений правовий висновок Верховного Суду є усталеним та відображений, зокрема, у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 02.11.2021 у справі №917/399/15, від 28.07.2022 у справі 904/2166/20, 19.01.2023 у справі № 917/1500/18, від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20, від 17.04.2024 у справі №903/51/20).
Відповідно до вимог ч.5 ст. 59 КУзПБ заява з вимогами поточного кредитора має відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 45 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 КУзПБ заява кредитора має містити:
найменування господарського суду, до якого подається заява;
найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені);
виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування;
відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог;
інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника;
перелік документів, що додаються до заяви.
До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Заява підписується кредитором або його уповноваженим представником.
Господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 59 КУзПБ до заяви з вимогами поточного кредитора застосовуються положення статті 46 цього Кодексу.
З огляду на положення статей 45 - 47 КУзПБ, податковий орган, так само як і інші кредитори, повинен подати до господарського суду разом з заявою про грошові вимоги до боржника документи, що ці грошові вимоги та зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог.
Положення Кодексу України з процедур банкрутства не визначають конкретного переліку доказів, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Судова практика з цього питання говорить наступне, що заявник кредиторських вимог сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанова Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 904/7260/21).
Тому, якщо кредитор зацікавлений в позитивному результаті щодо розгляду господарським судом його заяви з кредиторськими вимогами, він повинен надати суду такі докази, які б дозволили достеменно встановити наявність заборгованості.
Відповідно до частини четвертої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, оскільки це є порушенням основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, пропорційності, змагальності та диспозитивності.
Разом з тим, у справах про банкрутство при розгляді кредиторських вимог існує підвищений стандарт доказування, який полягає у тому, що у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020р. у справі №914/2404/19, від 28.01.2021р. у справі №910/4510/20).
А тому наявність/відсутність заперечень боржника, розпорядника майна та/або інших кредиторів проти визнання грошових вимог кредитора, вимоги якого є предметом судового розгляду, не змінюють та не скасовують визначеного законом в частині першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язку кредитора довести підставність та правомірність заявлених ним грошових вимог всією сукупністю належних та допустимих доказів (постанова Верховного Суду від 13.06.2023 у справі № 904/6032/21).
Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2025 до Господарського суду Львівської області ГУ ДПС у Львівській області подало заяву з грошовими вимогами до Державного підприємства “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” на суму 797 293,23 грн.
Заява обґрунтована тим, що станом на 01.09.2025 у ДП “Виробничо-сервісний центр у Львівській області” збільшилась заборгованість перед ГУ ДПС у Львівській області на суму 797 293,23 грн, з яких:
- відшкодування витрат на теплове навантаження за травень-липень 2025 року на суму 65 244,15 грн;
- відшкодування витрат за водопостачання за травень-липень 2025 року на суму 14 128,32 грн;
- відшкодування витрат за електричну енергію за травень-липень 2025 року на суму 69 034,97 грн;
- відшкодування витрат за послуги поводження з побутовими відходами за травень-липень 2025 року на суму 100,18 грн;
- відшкодування витрат за послуги прибирання за травень -липень 2025 року на суму 279 846,41 грн;
- відшкодування витрат за послуги охорони за травень-липень 2025 року на суму 360 881,64 грн;
- відшкодування витрат за телефоні послуги за травень-липень 2025 року на суму 594,66 грн.
- відшкодування послуги проведення вимірів опору контору заземлюючих пристроїв та ізоляції електропроводки силової та освітлювальної мережі на суму 7 462,90грн.
В додатках до заяви кредитор послався на подання копій документів, на підставі яких виник борг, без докладного опису, які саме документи подані до заяви в підтвердження грошових вимог.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу) надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковими для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Приписами ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із матеріалами справи вбачається, що заявником для підтвердження кредиторських вимог до заяви з грошовими вимогами долучено лише копії листів щодо скерування документів на відшкодування комунальних послуг за травень-липень 2025 року а також копії рахунків-актів відшкодування видатків на оплату наданих послуг за травень-липень 2025 року, в яких є посилання на договір від 17.02.2025 № 14/25 який, в порушення вимог ст. 74 ГПК України до заяви з кредиторськими вимогами заявником доданий не був, в заяві про кредиторські вимоги про вказаний договір також не йдеться.
Господарським судом встановлено, що рахунки-акти відшкодування видатків на постачання комунальних послуг не підписані з боку банкрута ДП “Виробничо-сервісний центр у Львівській області”.
В порушення принципу підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство до матеріалів заяви кредитором не долучено первісних доказів, які би підтверджували факти надання кредитором безпосередньо саме банкруту послуг з утримання майна та факти надання комунальних послуг, послуг охорони, а також телефонних послуг за травень-липень 2025 року, не долучено докази зняття показників засобів обліку, виставлені постачальниками рахунки за надані послуги за електричну енергію, водопостачання, послуги прибирання, охорони, що підтверджують факт та розмір наданих послуг на адресу банкрута.
Також, в матеріалах справи наявні поштові квитанції АТ “Укрпошта” та конверти про направлення заявником кореспонденції на адресу арбітражного керуючого ліквідатора Іваська С.М., однак відсутні відомості (опис вкладення), що направлялися саме документи, на які посилається заявник (договір, акти, рахунки). Тобто, з наведеного вбачається, що відсутні докази направлення та вручення відповідачу зазначених документів.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» з 12.10.2020 перебуває у процедурі банкрутства, а постановою суду від 22.11.2023 визнано банкрутом із відкриттям ліквідаційної процедури, що за своєю правовою природою виключає здійснення ним господарської діяльності.
Також, господарським судом встановлено, що підприємство фактично припинило господарську діяльність, у процедурі розпорядження майном було звільнено всіх працівників та виконуючого обов`язки керівника Кінаша В.В. (після введення ліквідаційної процедури).

Колегія суддів також бере до уваги, що питання відшкодування ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» витрат на утримання майна, визначеного ГУ ДПС у Львівській області, та надання комунальних послуг вже було предметом судового розгляду у межах справи №914/2468/20 (914/200/23). У зазначеній справі ГУ ДПС у Львівській області зверталося з позовом про стягнення з вказаного державного підприємства витрат балансоутримувача за період з квітня по грудень 2022 року.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.08.2023, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2024, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3 058 342,71 грн витрат на утримання нерухомого майна було відмовлено повністю.
Доказів на підтвердження доводів апелянта про те, що відповідач здає в оренду частину приміщень адмінбудинку та отримує за це оренду плату матеріали справи також не містять.

Крім того, доказів наявності укладеного між сторонами в установленому чинним законодавством порядку договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, кредитор в установленому ГПК порядку суду не надав, рахунки - акти, на підставі яких заявник визначає розмір заявлених вимог, не містять підпису банкрута як споживача відповідних послуг.
Колегія суддів наголошує, що за відсутності первинних документів, які б підтверджували факт надання та розмір послуг, що були предметом заяви, а також факт їх прийняття банкрутом, такі поточні грошові вимоги не можуть вважатися судом такими, що підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні КУзПБ та процесуального закону. Сам по собі факт складання рахунків - актів в односторонньому порядку не створює для боржника обов`язку щодо відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, надання комунальних послуг та не є достатнім доказом в підтвердження реального надання послуг та їх розміру.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення ліквідатора арбітражного керуючого Івасько С.М. про результати розгляду заяви про кредиторські вимоги, згідно запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №36703490 від 27.05.2020 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №52464511 від 01.06.2020 адміністративна будівля загальною площею 28 521,6 кв. м, розташована за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 35, перебуває у державній власності.
Наказом ДПС України від 29.12.2020 №766 «Про прийняття на баланс нерухомого майна та закріплення його на праві оперативного управління за територіальними органами ДПС» адміністративну будівлю загальною площею 28 521,6 кв. м за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 35 закріплено за Головним управлінням ДПС у Львівській області на праві оперативного управління, яке фактично використовує зазначений об`єкт нерухомості у повному обсязі.
Отже, за відсутності належних та допустимих доказів користування майном та споживання послуг та їх розміру, грошові вимоги до банкрута у вигляді відшкодування витрат на утримання адміністративної будівлі та оплату комунальних послуг за період травень-липень 2025 року підлягають відхиленню.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 у справі №914/2468/20 частині відмови у визнанні кредиторських вимог в сумі 797 293,23 грн ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для її скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області б/н від 13.02.2026 (вх. №01-05/413/26 від 13.02.2026) – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2026 у справі №914/2468/20 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог в сумі 797 293,23 грн - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 24.04.2026.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Ржепецький В.О.