ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4920/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року (суддя Сагун А.В., м. Кропивницький, повний текст рішення виготовлено 11.09.2025 року) у адміністративній справі №340/4920/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, суд –

в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №111450003918 від 01.07.2025 року про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати відповідача призначити з 21.02.2025 року їй пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно п. «а» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за №1-р/2020.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року позовні вимоги задоволено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що вік ОСОБА_1 станом на час звернення із заявою до пенсійного органу становив 45 років 02 місяці 16 днів; страховий стаж – 30 років, 17 днів (в тому числі додаткові роки за Списком №1 – 13 років); пільговий стаж – 13 років, 07 місяців 13 днів; до страхового стажу не зараховано: період навчання в Кіровоградському інституті комерції з 01.09.1997 року згідно архівної довідки №169 від 28.04.2025 року, оскільки відсутня дата переведення з денної форми навчання на заочну; відсутня інформація про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів; ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку передбаченого законодавством. Апелянт зазначив, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, так як норми п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час розгляду заяви є чинними.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 06.05.2025 року звернулась до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №111450003918 від 15.05.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії. В подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області скасовано попереднє рішення та прийнято нове рішення про відмову в призначенні пенсії №111450003918 від 01.07.2025 року відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через недосягнення пенсійного віку. В рішенні №111450003918 від 01.07.2025 року зазначено, що згідно поданих ОСОБА_1 , вік на момент звернення становив 45 років 02 місяці 16 днів, страховий стаж особи становить 30 років 17 днів. (в тому числі додаткові роки за Списком №1 - 13 років), пільговий стаж ОСОБА_1 становить 13 років 07 місяців 13 днів. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII та в редакції після прийняття цього Закону); ч2 ст.114, п.2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній з 11.10.2017 року); Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 та прийшов до висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд врахував, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 після досягнення нею віку 45 років. Оскільки, ОСОБА_1 06.05.2025 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та досягла пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , то пенсія має бути призначена саме з 21.02.2025 року.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.05.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що за принципом екстериторіальності 15.05.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області розглянута заява ОСОБА_1 та рішенням №111450003918 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії. Як вбачається з рішення пенсійного органу до страхового стажу не було зараховано період навчання в Кіровоградському інституті комерції з 01.09.1997 року згідно архівної довідки №169/02 від 28.04.2025 року, оскільки відсутня інформація про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, передбаченого законодавством. В рішенні пенсійного органу зазначено, що вік ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії за віком згідно Списку №1 становив 45 років 02 місяці 16 днів; страховий стаж - 30 років 17 днів. (в тому числі додаткові роки за Списком №1 - 13 років); пільговий стаж особи становить 13 років 07 місяців 13 днів.
Відповідно до частин 1, 2, ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,- за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Встановлено, що Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 0104.2015 року) у п.1 ч.2 ст.114 Закону внесено зміни: на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (чинна з 01.10.2017 року) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 2301.2020 року №1-р/2020 визнано неконституційними ст.13, ч.2ст.14, п. «а» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року та п.3 Рішення зазначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку №1, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ (з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020) та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VІІІ. Суд обґрунтовано вважав, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, а тому, норми п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020; умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» на момент виникнення спірних правовідносин. Суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи; пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №1, що підтверджується трудовою книжкою, записами у ній, атестацією робочого місця за умовами праці.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержання норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року у адміністративній справі №340/4920/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова