Справа №672/1303/25 
Провадження №2/672/69/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року        м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої – судді Пономаренко Л.Е.,
за участю секретаря судового засідання Моцної М.О.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представниці позивачки-адвоката Ридзель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей як батька дитини, встановлення факту батьківства та про включення відомостей в актовий запис про (померлого) батька дитини,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей як батька дитини, встановлення факту батьківства, та про включення відомостей в актовий запис про (померлого) батька дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2008 року зустрічалась з ОСОБА_3 , мали намір укласти шлюб, мали періодичні інтимні стосунки. Одночасно зустрічалася з ОСОБА_2 . Від кого з них завагітніла не знала. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_4 . На момент реєстрації народження дитини, при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « ОСОБА_5 ». ОСОБА_3 визнавав себе батьком, брав участь у вихованні сина, але за життя не подав заяви про своє батьківство. 28.01.2022 було внесено зміни до актового запису про батька дитини на підставі ст.126 СК України, прізвище сина було змінено на « ОСОБА_6 » по батькові на « ОСОБА_7 ». Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 перебував на військовій службі, спілкувався з сином. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув. Встановлення факту батьківства необхідно для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини. На підставі чого, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві, просила заяву задовольнити. Суду пояснила, що з ОСОБА_3 почала зустрічатись з 2008 року, одночасно зустрічалась з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4 , точно хто є батьком дитини не знала, але вважала, що ОСОБА_3 . Оскільки була неповнолітньою, реєстрацію дитини здійснювала її мати, яка записала дитину на її прізвище, проте батьком зазначила ОСОБА_8 . З пологового будинку їх з дитиною забирав ОСОБА_3 , вони спільно прожили п`ять років. З моменту народження ОСОБА_9 визнавав його своїм сином. Після їх розтавання, ОСОБА_3 продовжував спілкуватися з сином, часто приходив до нього або забирав його до себе. З 2017 року вона проживала з ОСОБА_10 , який запропонував записати сина на його прізвище, вказавши ОСОБА_6 батьком. Вона погодилася, так як планувала будувати сім`ю разом з ОСОБА_2 і вважала, що для сина так буде краще. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув. Після його смерті було проведено ДНК експертизу, яка підтвердила, що ОСОБА_3 являється біологічним батьком її сина. Вважає необхідним встановити факт батьківства та внести відповідні зміни до актового запису про народження сина.
Представниця позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначила, що висновок молекулярно-генетичної експертизи підтверджує факт батьківства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить їх задовольнити. 
У судове засідання відповідач не з`явився, попередньо надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначив, що з висновком експерта ознайомлений.
Судом заслухано неповнолітнього ОСОБА_11 , який пояснив, що його батьком являється ОСОБА_12 з яким вони до його загибелі підтримували стосунки, з батьком спілкувались по телефону, він його підтримував матеріально та неодноразово говорив, що після повернення додому батько його запише на своє прізвище. Для нього психологічно є дуже важливим мати прізвище та по батькові свого батька, про внесення змін в актовий запис про його народження за заявою ОСОБА_2 він дізнався пізніше і був ображений за такі зміни.
Заслухавши пояснення позивачки та її представниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1  з 2008 року зустрічалась з ОСОБА_3 , в подальшому перебувала з ним у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син позивачки ОСОБА_4 . На момент реєстрації народження дитини, при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « ОСОБА_5 ». 
До народження дитини та в подальшому позивачка також зустрічалася з ОСОБА_2 . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено, що 28 січня 2022 року внесено відомості про визнання батьківства. Прізвище дитини з « ОСОБА_13 » змінено на « ОСОБА_6 », по батькові « ОСОБА_14 » змінено на « ОСОБА_7 ». Відомості про батька змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_2 ».
Згідно свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачем як доказ на підтвердження позовних вимог додано висновок експерта №1422 від 07.11.2025 за результатами проведеного експертного дослідження за спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження», відповідно до якого ймовірність батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 99,99999999998%.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.
Відповідно до змісту ч.1 ст.121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Як роз`яснено у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно яких справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема, ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Додатковим доказом у справі можуть бути дані судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Відповідно до п. 20 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.
При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.130 СУ України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Суд ураховує те, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, позовні вимоги відповідач визнав. Ураховуючи докази справи у їх сукупності, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних відповідачем обставин та добровільності їх визнання, з огляду на що суд дійшов висновку про те, що наявні законні підстави для задоволення позову, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 206, 263-265, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей як батька дитини, встановлення факту батьківства та про включення відомостей в актовий запис про (померлого) батька дитини -
задовольнити.
Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Макіївка Сватівського району Луганської області є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Виключити з актового запису №7 від 28.01.2022 про реєстрацію народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відомості про батька « ОСОБА_2 ».
Внести зміни до актового запису №7 від 28.01.2022 про реєстрацію народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відомості про батька, записати батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, що народився в м.Городок Хмельницької області, який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_15 » та по батькові змінити з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_14 ».
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представниця позивачки: адвокат Ридзель Оксана Василівна, РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 ,  РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Л.Е.Пономаренко